Справа № 760/2483/24
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/767/24
Справа № 760/2483/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ; e-mail представника: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до інспектора поліції Осадчого Леоніда Олександровича /далі - інспектор поліції Осадчий Л.О./ (адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3), Департаменту патрульної поліції (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; e-mail: ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С ТА Н О В И В:

Рух справи

31.01.2024 до Солом`янського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшов вказаний адміністративний позов, в якому позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 1288553 від 21.01.2024 про накладення адміністративного стягнення в сумі 425,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2024 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 01.02.2024.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.02.2024 вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Обґрунтування позову

В позові, зокрема, вказується, що 21.01.2024 інспектор 1 взводу 1 роти 1 бат. полк-2 УПП в м. Києва старший лейтенант поліції Осадчий Л.О. виніс постанову серія ЕНА № 1288553 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 425,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на підставі ст. 126 КУпАП.

Зазначається, в даній ситуації позивач не був водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, оскільки автомобілем не керував, а стояв припаркований.

При цьому, зауважується, що вказаний факт у своїх поясненнях може підтвердити сам позивач.

Оскаржувану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки відповідачем не надано жодних доказів фіксації правопорушення за допомогою технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інших належних та допустимих доказів провини позивача у вчинення зазначеного правопорушення.

Щодо правової позиції відповідачів

22.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому Департамент просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 29-33).

У відзиві вказується, що відповідно до постанови 21.01.2024 о 22 год. 04 хв. позивач, рухався на автомобілі Volksvwagen polo, номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15а, на вимогу не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідчені водія, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Водій категорично відмовився пред`явити будь які документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, чим порушив, 2. А ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідачем винесена вказана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 425,00 грн.

У відзиві звертається увага на те, що на відео з боді камери № 0165328 інспектора стоять на авто мийці і під час спілкування між ними почули свист гальмівних колодок, інспектор відійшов перевірити та на нього виїхав транспортний засіб позивача, який зупинився, а потів різко почав рух в іншу сторону. Інспектори виявили занепокоєння, що водій знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, бо манера керування не відповідала обстановці, яка склалася. Поліцейські почали підходити до ТЗ позивача, але всі хутко вибігли та почали тікати. Інспектори невідкладно послідкували за ними. Інспектори встигли запам`ятати водія, який вибіг з водійського місця та попрямував за своїми товаришами, маючи на меті уникнути адміністративну відповідальність. Підійшовши до водія (позивача), він почав чинити опір,тому було прийнято рішення затримати даного водія. Позивач почав заперечувати, що він здійснював керування даним транспортним засобом, почав телефонувати комусь та пояснювати, що він начебто не їхав, проте на 02 хв. 45 сек. позивач змінює свою пояснення та зазначає:« Добре ОСОБА_2 , тако, я приїхав, я розвернувся і нікого не чепив, я вобще поставив і всі пішов. Ну ОСОБА_2 , я його не чепив взагалі». Тобто позивач фактично визнав факт керування. На 07. хв 35 сек Омелян запитує поліцейського «Скільки хочеш?» (вочевидь маючи на увазі грошові кошти для подальшого уникнення адміністративної відповідальності). Пізніше, позивача було доставлено до УП Голосіївського району для встановлення особи та складання адміністративних матеріалів. Після встановлення особи було складено протокол АЗ № 067799 про адміністративне затримання, оскаржувану постанову та протокол ААД № 521047 від 21.01.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідачем зазначається, що враховуючи ту обставину, що позивач, будучи водієм, намагався взагалі уникнути спілкування з поліцейськими, шляхом втечі з місця зупинки автомобіля, потім визнав факт керування і підтвердив, що він рухався з порушенням, але фактично відмовився надавати документи для перевірки, поліцейськими було прийнято рішення розпочати розгляд справи щодо відмови надати реєстраційні документи для перевірки.

Підсумовується, що оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

21.01.2024 інспектором 1 взводу 1 роти 1 бат. полк-2 УПП в м. Києві старшим лейтенантом поліції Осадчим Л.О. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі ЕНА № 1288553 від 21.01.2024 (а.с. 8-9), за змістом якої 21.01.2024 о 22 год. 04 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухався на автомобілі Volksvwagen polo, номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15а, на вимогу не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідчені водія, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Водій категорично відмовився пред`явити будь які документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, чим порушив п. 2.1а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У зв`язку з зазначеним на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

У пункті 7 вказаної постанови - «до постанови додаються» зазначено: «БК 473480».

Позивач не погоджується із інкримінованим йому правопорушенням, вважає оскаржувану постанову незаконною.

Відповідач доказів на підтвердження вчинення позивачем зазначеного правопорушення через систему «Електронний суд» долучив три відеозаписи з нагрудного відео-реєстратора інспектора поліції, які досліджено судом.

З досліджених судом відеозаписів з боді камери інспектора поліції вбачається підтвердження обставин, викладених відповідачем у відзиві на позов.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

02.07.2015 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до статей 1 та 13 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом № 1395 від 07.11.2015 МВС України затверджено відповідну Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу III Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема, приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 14 та ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Згідно з п. 1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4. ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про дорожній рух» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 вказаного Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Відтак, інспектором було висунуто законну вимогу позивачу пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 68 Конституції України регламентовано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом можливе лише за наявності чинного посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), і такі документи можуть бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом та самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ст. 126 КУпАП є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог ПДР України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Посилання позивача на певні процедурні порушення при складені спірної постанови не можуть бути підставою для її скасування за умови доведеності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Суд бере до уваги, що позивач будь-яких доказів на спростування викладеного в оскаржуваній постанові не надав.

Щодо доводів позивача про те, що він автомобілем не керував, а стояв припаркований, то вони спростовуються відеозаписом з боді камери, наданим стороною відповідача, на якому в т.ч. зафіксовано рух авто, втечу водія та пасажирів з такого авто від інспекторів поліції, визнання позивачем факту керування транспортним засобом під час спілкування з інспектором поліції, який неодноразово вимагав надати передбачені законом документи.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд не вбачає правових підстав для скасування постанови серії ЕНА № 1288553 від 21.01.2024.

Враховуючи результат розгляду справи (відмову у позові) судові витрати позивача у справі покладаються на нього ж.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-247, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 18, 251, 256, 268, 276, 286-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора поліції Осадчого Леоніда Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич