Справа № 160/20360/23
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 квітня 2024 рокуСправа №160/20360/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Врони О. В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/20360/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, буд. 7, м. Дніпро, 49000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії -задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради з не розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (Амур Нижньодніпровській район) по фактичному розміщенню належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме будівель та споруд загальною площею 634 кв.м. вх. № 36/8040 від 17.12.2021 року та не прийняття Дніпровською міською радою рішення за результатом розгляду такого клопотання.

Зобов`язано Дніпровську міську раду (пр. Дмитра Яворницького, буд. 7, м.Дніпро, 49000, ) розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 по фактичному розміщенню належного ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме будівель та споруд загальною площею 634 кв.м. вх. № 36/8040 від 17.12.2021 року та прийняти рішення за результатом розгляду такого клопотання.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради (пр. Дмитра Яворницького, буд. 7, м.Дніпро, 49000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

27.03.2023 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Представник просить поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та покласти на Дніпровську міську раду витрати професійну правничу допомогу у розмірі 4820,00 грн.

В період з 21.03.2024 по 29.03.2024 суддя перебувала на лікарняному.

Розгляд заяви здійснюється в перший день виходу судді з лікарняного.

При вирішення заяви суд виходить з наступного.

Відповідно доч.1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3).

За ч.2, ч. 3 цієї статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч. 1ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За п. 1 ч. 1 ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката..

Частиною.3 ст.134 КАС України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

У випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (ч.6 ст.143 КАС України).

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, ч.7 ст. 139, частини 3,4 ст. 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 07.07.2023 у справі №340/2823/21 зауважила, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ці витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду касаційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.

Позивачем надано до суду докази понесення витрат на правничу допомогу з порушенням правил, встановлених ч. 7 ст. 139 КАС України.

Позивачем ні у змісті позовної заяви , ні в окремій заяві не було зазначено про очікувані витрати на професійну правничу допомогу (орієнтовний розмір таких витрат), про неможливість їх подання до закінчення розгляду справи.

Заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів судових витрат, представник позивача вказав, що подати про ухвалення додаткового рішення у цій справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду було неможливим з наступних причин:

рішення у справі датовано 08.01.2024, а викладено на офіційний веб-портал ЕС і до Єдиного державного реєстру судових рішень 08.02.2024;

позивач ознайомився з повним текстом рішення на початку березня 2024 року, бо перебував за кордоном, що підтверджується закордонним паспортом.

Щодо цього клопотання суд зазначає, що ч. 1 ст. 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з довідки Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа рішення суду було доставлено до електронного кабінету представника позивача 08.02.2024, що вказано і самим представником позивача, натомість представник звернувся до суду з клопотанням про поновлення і заявою про ухвалення додаткового рішення через систему «Електронний суд» лише 27.03.2024.

Щодо посилання на ту обставину, що позивач ознайомився з повним текстом рішення на початку березня, бо перебував за кордоном, то таке не може бути прийнято судом, оскільки ознайомлення з рішенням залежало від волевиявлення самого позивача, який не був позбавлений можливості ознайомитись з рішенням через Єдиний державний реєстр судових рішень або шляхом направлення на його електронну пошту представником, і за кордоном.

Не приймає до уваги суд і посилання на неможливість надати докази на виконання ст. 139 КАС України, оскільки як на момент позову, так і на момент ухвалення рішення було неможливо надати розрахунок витрат часу, оскільки послуги ще не були надані та їх кількість передбачити було неможливо.

З наданої представником позивача таблиці витраченого адвокатом часу на виконання наданих послуг і обсягу наданих і виконаних робіт вбачається, що останні послуги під час розгляду справи були надані адвокатом 31.10.2023, отже він не був позбавлений можливості надати такі докази до прийняття рішення 08.01.2024.

Як було зазначено вище, відповідно до позиції об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №340/2823/21 саме своєчасне звернення сторони із заявою про стягнення судових витрат є передумовою розгляду судом питання про розподіл судових витрат.

Зважаючи на викладене, встановивши, що позивачем не було дотримано положень ч. 7 ст. 139 КАС України в частині належного та своєчасного звернення із клопотанням про стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про залишення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі без розгляду.

Керуючись ст.ст. 132,134,139, 143, 248, 252, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі №160/20360/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона