Справа № 200/526/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року Справа№200/526/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії від 12.01.2024 № 71, прийняте відповідачем за заявою про призначення пенсії від 05.01.2024;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 05.01.2024, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 та за Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994, із застосуванням постанови КМУ від 22.02.1992 № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» та роз`яснення від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи: з 01.09.2000 по 29.06.2004 період навчання у Донецькому гірничому технікумі; з 05.01.2004 по 26.04.2004 на посаді горноробочого поверхні 2 розряду на період практики у ДП «ВК «Краснолиманська», з 29.11.2004 по 23.11.2005 період проходження строкової військової служби, з 01.10.2023 по 05.01.2024 (по день звернення за призначенням пенсії) на посаді помічника начальника дільниці підземним з повним робочим днем в шахті ПАТ «ШУ «Покровське», та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п."а" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та Рішення Верховного Суду від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20-а, та з урахуванням того, що позивач має право на зменшення передбаченого ст.12 Закону № 1788-ХІІ віку на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, відповідно до заяви про призначення пенсії за віком від 05.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 05.01.2024, через веб-портал, звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах з додаванням всіх необхідних сканованих документів. Рішенням відповідача було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з недостатнім пільговим стажем. Вважає рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його конституційні права на пенсійне забезпечення, оскільки рішення не базується на документах, які надав позивач для підтвердження необхідного стажу.

У встановлений судом строк відповідачем надано відзив на позов, у якому представник відповідача зазначив, що до пільгового стажу роботи згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058 зараховано наступні періоди роботи: з 12.07.2004 по 28.10.2004, 29.11.2004 по 31.12.2004 (військова служба), з 19.12.2005 по 05.12.2011, з 12.12.2011 по 05.04.2012, з 19.04.2012 по 17.10.2017, з 01.11.2017 по 30.09.2023, з 01.10.2023 по 03.01.2024.

За результатом розгляду заяви про призначення пенсії незалежно від віку від 05.01.2024 відповідачем прийнято рішення про відмову від 12.01.2024 № 71 в призначенні пенсії незалежно від віку у зв`язку з відсутністю необхідних 25 років пільгового стажу роботи за ч.3 ст.114 Закону України №1058.

Щодо періоду навчання з 01.09.2000 по 29.06.2004 період у Донецькому гірничому технікум ім. Є.Т. Абакумова, відповідач зазначає, що Донецький гірничий технікум ім. Є.Т. Абакумова не відноситься до професійно-технічних навчальних закладів, час навчання в яких зараховується до пільгового стажу.

Період роботи позивача з 05.01.2004 по 26.04.2004 на посаді гірника поверхні не підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу роботи за ч.3 ст.114 Закону №1058, оскільки за цей час не працював повний робочий день на підземних роботах, а працював на шахтній поверхні.

Також зазначив, що відповідачем проведено контрольну перевірку електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , за результатами якої:

- період проходження строкової військової служби з 29.11.2004 по 23.11.2005 враховано до пільгового стажу частково, в межах сплачених внесків, а саме за період з 29.11.2004 по 31.12.2004 (за 1 місяць 3 дні).

- Період роботи з 01.10.2023 по 03.01.2024 на посаді помічника начальника дільниці підземного з повним робочим днем у шахті зараховано до пільгового стажу роботи згідно з ч.3 ст.114 Закону України №1058 на підставі довідки № 9 від 03.01.2024.

Просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.02.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано копії та докази.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся через веб портал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, як заначено в заяві за віком, від 05.01.2024.

Заява про призначення пенсії незалежно від віку розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатом розгляду заяви від 05.01.2024 відповідачем прийнято рішення про відмову від 12.01.2024 № 71 в призначенні пенсії незалежно від віку у зв`язку з відсутністю необхідних 25 років пільгового стажу роботи відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058. Рішення обґрунтоване тим, що з урахуванням наданих, документів та даних, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж складає 22 роки і 9 місяців.

До пільгового стажу роботи зараховано періоди: з 12.07.2004 по 28.10.2004, з 19.12.2005 по 05.12.2011, з 12.12.2011 по 05.04.2012, з 19.04.2012 по 17.10.2017 та з 01.11.2017 по 30.09.2023. Пільговий стаж на підземних роботах становить 17 років 11 місяців 27 днів.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

З наданої форми РС-право (після проведеної перевірки відповідачем) вбачається, що до розрахунок пільгового стажу позивача не враховано періоди:

- з 01.09.2000 по 31.12.2003 - період навчання у Донецькому гірничому технікумі;

- з 05.01.2004 по 26.04.2004 - на посаді гірника поверхні 2 розряду на період практики у ДП «ВК «Краснолиманська»;

- з 29.11.2004 по 23.11.2005 - період проходження строкової військової служби.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що за спірний період позивач:

Запис №7 з 01.09.2000 по 29.06.2004 проходив навчання в Донецькому гірничому технікумі: (на підтвердження було надано диплом серії НОМЕР_2 від 29 червня 2004 року про те, що позивач закінчив у 2004 році Донецький гірничий технікум ім. Є.Т. Абакумова за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» і здобув кваліфікацію гірничого техніка.)

Запис № 5 з 05.01.2004 по 26.04.2004 прийняти гірником поверхні 2 розряду на період практики у ДП «ВК «Краснолиманська»;

Запис №10-11 проходив строкову службу у ВСУ з 29.11.2004 по 23.11.2005; (на підтвердження було надано військовий квиток серії НОМЕР_3 ).

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно з преамбулою Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст.24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою ст.26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою ст.26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.1 ч.4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з абз.9 ч.3 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абз.1 ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV).

Ст.114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абз.1 і 15 - 23 п.1 ч.2 цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абз.1 ст.26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абз.1 п.1 ч.2 цієї статті.

За ч.1 ст.14 Закону України від 05.11.1991№ 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

П. 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Право на передбачену ч.3 ст.114 Закону № 1058 -IV пенсію незалежно від віку мають працівники, професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 N202 (далі - Список № 202), за умови безпосередньої зайнятості на цих роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою КМУ від 31.03.1994 N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених ст.14 Закону № 1788-XII, ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

П.10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.93 N 637 (далі Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

П.20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5)

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Відповідно до п.24 Порядку, для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що за спірний період позивач: Запис №7 з 01.09.2000 по 29.06.2004 проходив навчання в Донецькому гірничому технікумі; Запис № 5 з 05.01.2004 по 26.04.2004 прийняти гірником поверхні 2 розряду на період практики у ДП «ВК «Краснолиманська»; Запис №10-11 проходив строкову службу у ВСУ з 29.11.2004 по 23.11.2005.

На час роботи позивача були чинні Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановами КМУ №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003, №461 від 24.06.2016 та №202 від 31.03.1994.

Водночас до суду не надано доказів особливого характеру праці позивача з 05.01.2004 по 26.04.2004, тому цей період не підлягає зарахуванню до його пільгового стажу за ч.3 ст. 114 Закону України №1058.

У відповідності до відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, копію витягу з якого позивачем додано до позовної заяви, останній за період 2000 (3 місяців 18 днів) виконував роботи, які дають право на пільги у пенсійному забезпеченні (код спецстажу 3П3013А1), що відноситься до періоду роботи позивача з 12.07.2004 по 28.10.2004, який зараховано відповідачем до пільгового стажу.

Згідно зазначеного довідника код підстави ЗП3013А1 - це працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 24.06.2016 № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання з 01.09.2000 по 29.06.2004 в Донецькому гірничому технікумі ім. Є. Т. Абакумова.

За ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

На підтвердження навчання позивача було надано диплом серії НОМЕР_2 від 29.06.2004 про те, що позивач закінчив у 2004 році Донецький гірничий технікум ім. Є.Т. Абакумова за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» і здобув кваліфікацію гірничого техніка.

З 12.07.2004 позивач працював гірничим майстром підземним з повним робочим днем в шахті (запис трудової книжки позивача №8).

Таким чином, в період та після закінчення навчання позивач працював на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV.

Ст.18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» визначено, що до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належать, зокрема інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Отже, на професійне навчання в технікумах поширюються положення ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту».

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, які викладені в постанові від 04.03.2020 в справі № 367/945/17.

Разом з тим, відповідно до трудової книжки позивача встановлено, що позивач проходив виробничу практику учнем гірника поверхні у період з 25.06.2001 по 29.08.2001, з 26.05.2003 по 27.06.2003, а отже не виконував роботи, які дають право на пільги у пенсійному забезпеченні (код спецстажу 3П3013А1), тому такий стаж не може бути зараховано відповідачем до пільгового стажу позивача, як до пільгового підземного стажу роботи.

Враховуючи викладене, позивач мав право на зарахування періоду навчання в технікумі з 01.09.2000 по 24.06.2001, з 30.08.2001 по 25.05.2003 та з 28.06.2003 по 29.06.2004 до пільгового підземного стажу роботи.

Крім того, відповідно до п.п. "в" абз. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Тому період служби позивача з 29.11.2004 по 23.11.2005 у ВСУ зараховується до пільгового стажу для призначення пільгової пенсії.

Щодо посилань відповідача на те, що частина вказаного періоду, а саме з 29.11.2004 по 23.11.2005 не зарахована до пільгового стажу, оскільки за даними персоніфікованого обліку відсутня сплата страхових внесків, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону № 1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з ч.12 ст.20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно з ч.11 та 12 ст. 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на положення ч.1 та 2 ст.24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме: 1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; 2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вказано у ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.

Той факт, що за спірний період роботодавець не сплачував страхові внески не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач фактично позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за вказаний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків в частині періоду роботи позивача за вказаний період, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до пільгового стажу при визначенні права позивача на пенсію цього періоду роботи.

Також суд не приймає доводи позивача про зарахування періоду проходження строкової військової служби до пільгового стажу, в межах сплачених внесків, а саме за період з 29.11.2004 по 31.12.2004 (за 1 місяць 3 дні), оскільки фактичних даних, яких підтверджували дані обставини, суду не надано.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин як джерела права роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 № 8, суд виходить з такого.

Суд вважає за необхідне зауважити, що 06.12.1991 Верховна Рада України прийняла постанову № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Постанова ВРУ № 1931).

П. 4 Постанови ВРУ № 1931 КМУ доручено прийняти нормативні акти щодо застосування вказаного Закону з питань, віднесених ним до компетенції КМУ.

22.02.1992 на виконання Постанови ВРУ № 1931 КМУ прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Постанова КМУ № 81).

П. 1 Постанови КМУ № 81 міністерствами і відомствам України доручено розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону № 1788 згідно з додатком.

В додатку до Постанови КМУ № 81 наведений «Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Розділом ІІ «Документи, що затверджуються міністерствами» Переліку проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено «Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону)», виконавець Мінсоцзабез України, строк виконання березень 1992 року.

Однак, роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 № 8, зважаючи на дату його прийняття та форму викладення, не може вважатися документом, затвердженим міністерством на виконання Постанови КМУ № 81.

Як зазначив Верховний Суд в постанові 18.07.2019 у справі № 826/2426/16, листи це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 за своєю правовою природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні довільно розтлумачені норми всупереч правовому регулюванню, що було запроваджене ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788.

Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 викладений Верховним Судом в п. 58 постанови від 08.07.2021 у справі № 212/1743/17-а.

До того ж Верховний Суд в постанові від 26.10.2022 у справі № 200/591/19-а зазначив: «[…] 26. Посилання скаржника на обов`язковість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованими з огляду на положення ст.7 КАС України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом. […]».

Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 не є нормативно-правовим актом і джерелом права в розумінні ст. 7 КАС та не може підміняти і доповнювати положення ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

В свою чергу, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та інші положення цього Закону не передбачають застосування кратності при обчисленні спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах або за провідними професіями.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 не підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії, відповідач не забезпечив всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд вважає за необхідне застосувати також такі способи захисту як зобов`язання відповідача:

- зарахувати позивачу до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в) період з 01.09.2000 по 24.06.2001, з 30.08.2001 по 25.05.2003 та з 28.06.2003 по 29.06.2004 навчання в Донецькому гірничому технікумі; з 29.11.2004 по 23.11.2005 проходження строкової служби у ВСУ.

- повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав, що наведені судом вище.

Крім того, судом не підлягають задоволенню вимоги щодо зарахування періоду роботи з 01.10.2023 по 03.01.2024 на посаді помічника начальника дільниці підземного з повним робочим днем у шахті до пільгового стажу роботи згідно з ч.3 ст.114 Закону України №1058, оскільки даний період роботи зараховано відповідачем до пільгового стажу позивача на підставі довідки № 9 від 03.01.2024.

Водночас позивач просить зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 та Рішення Верховного Суду в зразковій справі №360/3611/20-а.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Ст.12 Закону № 1788-XII передбачено, що право на пенсію за віком мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Ст.14 Закону № 1788-XII установлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений ст.12 цього Закону, знижується на 1 рік.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Також установлено, що працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 по 31.12.2024 - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абз.1 і 15 - 23 п.1 ч.2 цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абз.1 ст.26 цього Закону, зменшується на один рік.

Питання застосування ст.14 Закону № 1788-XII не впливає на вирішення питання щодо призначення пенсії позивачу на пільгових умовах, оскільки цим приписом також передбачено необхідність наявності спеціального стажу (Ст.14, пост.202) 25 років.

Застосування абз.2 ст. 14 Закону № 1788-XII та абз.2 ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV не постає у спірних правовідносинах, оскільки ці приписи розповсюджуються тільки на осіб, які мають менше ніж указаний в цих положеннях спеціальний стаж, зокрема менше 10 років у чоловіків.

Щодо застосування останнього абзацу п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII «Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст.12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам» та/або приписів п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, якими передбачено, що «Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст.26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи», суд зазначає наступне.

Указані законодавчі приписи підлягають застосуванню у взаємозв`язку із установленими вимогами призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (абзац перший п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, абзац перший ст. 13 Закону № 1788-XII).

Із системного аналізу наведеного законодавства випливає, що передбачена законодавством можливість зменшення «загального» (60 років) пенсійного віку, чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи, - застосується щодо осіб які мають необхідний страховий стаж і досягли передбаченого абзацом першим п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, абз.1 п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII віку, зокрема 50 років для чоловіків.

Інше розуміння наведених приписів може створити нову категорію «пільгових» пенсіонерів, яка матиме більш сприятливі умови для призначення пенсії у порівнянні з іншими особами, навіть, які передбачені ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, що не узгоджується з наведеними Законами.

У межах спірних правовідносин суд висновує, що за змістом Закону № 1058-IV, а також Закону № 1788-XII, особа (зайнята на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці) може отримати пенсію за віком на пільгових умовах до 50 років не залежно від віку тільки на умовах передбачених абз.1 ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV, абз.1 ст.14 Закону № 1788-XII. Якщо особа не відповідає цим умовам, вона отримує право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до абзацу першого п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, п. «а» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII, зокрема, після досягнення віку 50 років. Проте якщо після досягнення 50 років віку особа не має достатнього спеціального стажу (10 років) за Списком № 1, вона, за наявності достатнього страхового стажу, має право на зменшення «загального» пенсійного віку (60 років) із розрахунку: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Ч. 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному п. 4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням наведених висновків, наявності не правомірно не зарахованих відповідачем періодів роботи позивача до пільгового стажу, судом не встановлено наявності всіх умов, для зобов`язання прийняти рішення про призначення пенсії позивачу, а тому ця позовна вимога (про зобов`язання призначити пенсію) не підлягає задоволенню.

За встановлених фактичних обставин належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є покладання на пенсійний орган обов`язку зарахувати певні періоди роботи позивача до його страхового та/або пільгового стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів та заперечень сторін не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, заявлених позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.01.2024 № 71 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (ст. 14, постанова 202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в) період навчання з 01.09.2000 по 24.06.2001, з 30.08.2001 по 25.05.2003 та з 28.06.2003 по 29.06.2004 в Донецькому гірничому технікумі ім. Є.Т. Абакумова; з 29.11.2004 по 23.11.2005 проходження строкової служби у ВСУ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.01.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення суду складено та підписано 03.04.2024.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова