Справа № 500/231/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/231/24

03 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі судді Мандзія О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження питання про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області (далі відповідач), в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області щодо ненарахування та невиплату контролеру І категорії (заступнику командира відділення) 2 відділення 5 взводу охорони 3 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168), у сумі 30000 грн. щомісячно за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 та в сумі 10000 грн. за січень 2023 року;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області видати наказ, на підставі якого нарахувати та виплатити додаткову винагороду, визначену Постановою №168, у сумі 30000 грн. щомісячно за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 та в сумі 10000 грн. за січень 2023 року.

Ухвалою суду від 22.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення.

Відповідно до ухвали про залишення позовної заяви без руху від 22.01.2024 позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати поважні причини пропуску цього строку в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, за період з 19.07.2022 по січень 2023 року, навести обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, надати відповідні докази на їх підтвердження та вірно визначити особу в прохальній частині позову.

На виконання вимог вказаної ухвали, представником позивача подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що у позивача були законні сподівання на одержання грошового забезпечення у повному розмірі при наявності відповідних бюджетних асигнувань. Відстрочення виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, не є свідченням того, що позивач, який має право на її отримання, втрачає таке право. Нарахування та виплата додаткової винагороди відтерміновується у часі, право на отримання якої позивачем вже набуте та зберігається за ним до моменту збільшення відповідного кошторису.

Також зазначено, що бездіяльність відповідача, який не видавав відповідні накази про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, розпочалась у лютому 2022 року і триває до цього часу. 02.11.2023 відповідач перервав таку бездіяльність шляхом видання наказу № 474 о/с "Про виплату додаткової винагороди співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області". Однак відповідач повністю не поновив право позивача на одержання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, оскільки нарахував її лише за січень 2023 року і в розмірі меншому, ніж визначено згаданою Постановою.

У грудні 2023 року відповідач видав ряд наказів про нарахування співробітникам територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Однак наказу про нарахування позивачу додаткової винагороди за 2022 рік видано не було. Вважає, що з грудня 2023 року відповідач поставив позивача у нерівні умови в порівнянні з іншими співробітниками Служби судової охорони, що нівелює законні очікування на добровільну виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, та дає підстави для звернення за захистом своїх прав до суду. З огляду на викладене просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити такий строк.

Ухвалою суду від 15.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Одночасно в цій ухвалі суд зазначив, що заява позивача про поновлення строку звернення до суду буде розглянута за наслідками судового розгляду.

На виконання вимог вказаної ухвали, Територіальним управлінням Служби судової охорони у Тернопільській області подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідачем також зазначено, що позовні вимоги, які стосуються нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, за період з 28.02.2022 по 18.07.2022 не обмежені будь-яким строком звернення до суду. Стосовно періоду з 19.07.2022 по 31.12.2022 вказав, що зазначена винагорода підлягала виплаті щомісячно, а тому про порушення свого права щодо неотримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, позивач повинен був дізнатися при отриманні грошового забезпечення за відповідний місяць. Отримуючи кожного місяця грошове забезпечення, позивач був обізнаний про те, що не отримував спірну винагороду. До суду із цим позовом позивач звернувся 15.01.2024, тому ним пропущено тримісячний строк звернення до суду із позовною вимогою щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168.

Вирішуючи питання про поновлення позивачу строку звернення до адміністративного суду з даними позовними вимогами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Тернопільській області з 03.09.2021 на посаді контролера І категорії (заступнику командира відділення) 2 відділення 5 взводу охорони 3 підрозділу охорони, що підтверджується наказом Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області від 03.09.2021 №333 о/с.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 19.10.2022 Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області листом від 26.10.2022 повідомило, що позивачу за період з 24.02.2022 додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не нараховувалась та не виплачувалась, бо у затвердженому Державною судовою адміністрацією Україні кошторисі Служби на 2022 рік та, відповідно, кошторисі Територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області видатки на її виплату не передбачались і затверджувались. Після надходження відповідних бюджетних асигнувань виплата додаткової винагороди відбудеться у найкоротший термін (а.с.22-30).

На повторний адвокатський запит від 30.11.2023, відповідачем листом від 07.12.2023 надана відповідь аналогічного змісту про відсутність у затвердженому Державною судовою адміністрацією кошторисі Служби та кошторисі територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області на 2022 рік видатків на виплату додаткової винагороди та після надходження додаткових асигнувань відразу буде проведена виплата коштів додаткової винагороди. Також повідомлено, що ОСОБА_1 була нарахована та виплачена додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, в розмірі 6451,61 грн за період служби з 01.01.2023 по 20.01.2023 (а.с.35-42).

Наказом Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області від 02.11.2023 №474 о/с "Про виплату додаткової винагороди співробітниками територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області" визначено нарахувати та виплатити додаткову винагороду співробітникам Територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області в розмірі 10000 грн. пропорційно з розрахунку за місяць з 01.01.2023 по 20.01.2023 згідно з додатком, крім співробітників, стосовно яких судове рішення про виплату цієї додаткової винагороди на дату видання наказу набрало законної сили. У додатку до наказу зазначені відомості про ОСОБА_1 , якому нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 6451,61 грн (а.с.48-49).

28.12.2023 позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, з лютого 2022 року по грудень 2022 року у розмірі 30000 грн. та за січень 2023 року у розмірі 20000 грн.

Листом від 09.01.2024 відповідач відмовив у виплаті позивачу додаткової винагороди з огляду на те, що у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та кошторисі Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, не передбачались та не затверджувались. Нарахування і виплата додаткової винагороди ОСОБА_1 відбудеться після надходження відповідних додаткових асигнувань.

Позивач, вважаючи протиправною таку бездіяльність, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Як передбачено частиною першою статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У свою чергу, Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України) встановлює інші строки звернення до суду щодо вирішення трудових спорів.

Відповідно до частин першої, другої статті 233 КЗпП України у редакції, яка діяла до 18.07.2022 (включно) передбачалося, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Однак, пунктом 18 частини першої розділу І Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин'' від 01.07.2022 за №2352-IX (далі Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, з 19.07.2022 строк звернення до суду із позовом, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Питання строку звернення до суду в цій категорії справ було предметом розгляду у зразковій справі № 260/3564/22, ця справа є типовою справою.

Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22, зазначив, що, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України; дія частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22, до 19.07.2022 строк звернення до суду з позовом щодо нарахування і виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, не був обмежений будь-яким строком, а у правовідносинах, що виникли після цієї дати, застосовується тримісячний строк звернення до суду, встановлений частиною першою статті 233 КЗпП України.

Таким чином, у даній справі позовні вимоги, які стосуються нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, за період з 28.02.2022 по 18.07.2022 не обмежені будь-яким строком звернення до суду, позивач подав у цій частині позов з дотриманням строку звернення до суду.

Стосовно позовних вимог про нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, за період з 19.07.2022 по січень 2023 року, то суд враховує, що до звернення до суду з позовними вимогами до відповідача щодо її нарахування та виплати вперше представником позивача подано адвокатський запит відповідачу 19.10.2022, в подальшому 30.11.2023. З відповідей на ці запити вбачається, що Територіальне управління Служби судової охорони Тернопільській області не заперечує права ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, проте зазначає про відсутність бюджетних асигнувань та вжиття заходів для вирішення цього питання, гарантує, що при надходженні додаткових асигнувань відбудеться виплата додаткової винагороди співробітникам Служби.

Надалі Територіальне управління Служби судової охорони Тернопільській області видає наказ від 02.11.2023 №474 о/с "Про виплату додаткової винагороди співробітниками територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області", проте включає нарахування та виплату додаткову винагороду співробітникам територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області лише за період з 01.01.2023 по 20.01.2023 в розмірі 10000 грн.

Позивач через представника у зв`язку з відсутністю виплати додаткової винагороди за 2022 рік знову ініціює питання нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168. Відповідач з посиланням на відсутність фінансування листом від 09.01.2024 повідомляє про нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 після надходження додаткових бюджетних асигнувань.

Після цього позивач 15.01.2024 звертається до суду з цим позовом, тобто з пропуском строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП України.

В той же час, суд враховує, що позивач, неотримавши грошове забезпечення у належному розмірі, через представника відразу без зайвих зволікань у липні 2022 року звернувся до Територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області з метою збирання доказів, у жовтні 2022 року з питанням нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168. Повторно відповідний запит та заява скеровувалися у листопаді та грудні 2023 року. З огляду на те, що Територіальне управління Служби судової охорони Тернопільській області у кожній з відповідей на адвокатські запити та заяву запевнило про нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 після надходження додаткових бюджетних асигнувань, позивач не звертався до суду та очікував на відповідні виплати.

Також суд встановив, що відповідач в грудні 2023 року видавав накази стосовно проведення таких виплат співробітникам Територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області лише на підставі рішення суду. Фактично лише наявність судового рішення забезпечувала отримання виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Саме про такі обставини заявник вказує у заяві про поновлення строку звернення до суду, вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, визнаючи право позивача на одержання додаткової винагороди, однак не видаючи відповідні накази на її виплату.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 зазначив, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21.05.2021 у справі №1.380.2019.006107, від 22.07.2021 у справі №340/141/21, від 16.09.2021 у справі №240/10995/20 та від 12.09.2022 у справі №120/16601/21-а.

З огляду на викладене, зважаючи на вжиття заходів щодо досудового врегулювання спору, збирання доказів з метою звернення до суду та беручи до уваги поведінку відповідача, внаслідок якої позивач очікував й мав законні сподівання на виплату додаткової винагороди у позасудовому порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду з цим позовом, відтак заяву його представника належить задовольнити.

Керуючись статтями 121, 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Поновити строк звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали окремо від рішення суду не допускається. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 03 квітня 2024 року.

Суддя Мандзій О.П.