Справа № 160/1017/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2024 року Справа № 160/1017/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/1017/24 за позовом Комунального некомерційного підприємства "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання вимоги протиправною, стягнення коштів на відшкодування шкоди,-
10.01.2024 року через підсистему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального некомерційного підприємства "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 10.01.2024 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 15.01.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Витребувано також від відповідача належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи:
- довідку щодо перевірки обґрунтованості видачі та продовження листиків непрацездатності №0400-011007-04/93 від 27.10.2023 року;
- відомості щодо компенсації позивачем суми страхової виплати №646 від 17.11.2023 року, згідно вимоги від 02.11.2023 року №Ю-9 у розмірі 217887,95 грн.;
- листи від 20.11.2023 року за №0400-011007-8/185087;
- всі наявні докази, що послугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення та всі наявні докази щодо суті спору.
05.02.2024 року відповідачем подано заяву про продовження процесуального строку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2024 року продовжено строк розгляду адміністративної справи №160/1017/24 до 15.04.2024р., включно.
19.03.2024 року відповідачем через підсистему Електронний суд подано відзив на позовну заяву позивача. Долучені витребувані судом додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 01.04.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовна заява обґрунтована тим, що 09.11.2023 року до КНП «Марганецький ЦПМСД» надійшла вимога Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023р. у розмірі 217887 грн. 95коп про компенсації страхових виплат, сформованих на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність (згідно додатку), видані ОСОБА_1 , з порушенням пункту 2 та п. 3 розділу ІІ, пункту 4 розділу ІІІ наказу МОЗУ №1066, з порушенням пункту 3 розділу ІІ наказу МОЗУ №1234, по яких сплачено кошти.
Позивач посилається на протиправний характер рішення/вимоги відповідача від 02.11.2023 року.
Зазначає, що в до 1 січня 2023 року лікувальна установа (заклади охорони здоров`я), яка видає листок непрацездатності, взагалі не була суб`єктом правовідносин по виплаті коштів Фондом соціального страхування України (органу, який здійснював керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадив акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечував фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснював інші функції згідно із затвердженим статутом відповідно до ст. 4 Закону №1105-XIV в редакції на час спірних відносин) у порядку надання допомоги по тимчасовій непрацездатності. У останнього були відсутні владні управлінські функції над закладами охорони здоров`я для зобов`язання останніх компенсувати відповідну суми страхової виплати за листком непрацездатності, сформованим на підставі необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність.
У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Отже, на думку позивача законних підстав щодо компенсації страхових виплат Пенсійному фонду України, які були виплачені протягом 2022 року (до набуття чинності відповідної редакції ст. 28 Закону №1105-XIV, що набрала чинності з 1 січня 2023 року), сформованих на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність протягом 2022 року ( до набуття чинності відповідної редакції ст. 28 Закону №1105-XIV, що набрала чинності з 1 січня 2023 року), Позивачем як закладом охорони здоров`я, лікар якого допустив необґрунтоване створення медичного висновку про тимчасову непрацездатність, не має.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від відповідача на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому зазначено про таке.
Шляхом проведення ризик-орієнтованого моніторингу електронного реєстру листків непрацездатності з використанням автоматизованої інформаційно-аналітичної системи Пенсійного фонду України виявилось необхідним здійснити перевірку "Лікарняні від ФССУ" Фондом соціального страхування України профінансовані листки непрацездатності, видані застрахованій особі ОСОБА_1 КОМУНАЛЬНИМ НЕКОМЕРЦІЙНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "МАРГАНЕЦЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ".
Так, за результатами перевірки листків непрацездатності що містяться в Електронному реєстрі листків непрацездатності:
Відтак, за результатом проведеної перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності, виданих ОСОБА_1 Комунальним некомерційним підприємством "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" та на підставі виявлених порушень, керуючись ст. 28 Закону № 1105-XIV, уповноваженими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Комунального некомерційного підприємства "Марганецький центр первинної медико- санітарної допомоги" було направлено вимогу №Ю-9 від 02.11.2023 року про сплату компенсації страхової виплати на суму 217887,95 гривень.
Вказують, що станом на сьогодні компенсація страхової виплати на суму 217 887, 95 грн. сплачена в повному обсязі
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
09.11.2023 року до КНП «Марганецький ЦПМСД» надійшла вимога Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023р. у розмірі 217887 грн. 95коп про компенсації страхових виплат, сформованих на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність (згідно додатку), видані ОСОБА_1 , з порушенням пункту 2 та п. 3 розділу ІІ, пункту 4 розділу ІІІ наказу МОЗУ №1066, з порушенням пункту 3 розділу ІІ наказу МОЗУ №1234, по яких сплачено кошти.
Отже, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Пенсійний орган звернувся з вимогою №Ю-9 від 02.11.2023р. про компенсації страхових виплат відповідно до п. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV, із змінами (далі Закон №1105-XIV)
Встановлено, що перелік медичних висновків про тимчасову непрацездатність згідно додатку до вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023р. сформовано на підставі довідки про перевірку обґрунтованості видачі та продовження листів непрацездатності в КНП «Марганецький ЦПМСД» №0400-011007-04/93 від 27.10.2023, а саме:
перелік листків непрацездатності виданих ОСОБА_1 КОМУНАЛЬНИМ НЕКОМЕРЦІЙНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «МАРГАНЕЦЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ»
№ з/п Номер ЛН Дата відкриття ЛН Дата закриття ЛН сума, грн.:
Всього 217887,95 гривень.
Встановлено, шо пунктом 2 вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023р. встановлено, що суми, зазначені у вимогі, підлягають сплаті в 10-денний строк з дня одержання вимоги на визначений рахунок.
У пункті 3 вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023р. зазначено, що суми компенсації страхової виплати, не поверненні у строк, визначений ч.3 ст. 28 Закону №1105, підлягають стягненню на підставі вимоги про їх сплату з нарахуванням пені в розмірі 0,1 відсотка суми коштів, що підлягає компенсації, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з дня, що припадає на закінчення строку, визначеного ч. 3 ст. 28 Закону №1105, до дня сплати включно.
Пунктом 4 вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023р. визначено, що у разі несплати суми недоїмки, зазначеної у пункті 2 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби в примусовому порядку протягом 3 місяців з дати, зазначеної в пункті 5 вимоги.
Згідно матеріалів справи, з метою уникнення накладення додаткових штрафних санкцій, враховуючи те, що вимога Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023р. є виконавчим документом, КНП «Марганецький ЦПМСД» згідно з платіжною інструкцією №646 від 17.11.2023 компенсували суми страхової виплати за листками непрацездатності, сформованими на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність, на підставі вимоги Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023р. у розмірі 217887,95 гривень.
Згідно інформації від 20.11.2023 року №0400-011007-8/185087 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по необґрунтовано виданим листкам непрацездатності, виданих застрахованим особам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у розрізі номерів листків непрацездатності, лікарів, які їх видали та сум страхових виплат:
- перелік листків непрацездатності, виданих ОСОБА_1 лікарем ЗПСЛ ОСОБА_3 КОМУНАЛЬНИМ НЕКОМЕРЦІЙНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "МАРГАНЕЦЬКИЙЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ", наданих до вимоги Ю-9 від 02.11.2023 року
№ з/п Номер листа непрацездатності Дата відкриття ЛН Дата закриття ЛН ПІБ лікаря Сума страхової виплати (грн.):
Перелік листків непрацездатності виданих ОСОБА_1 лікарем ЗПСЛ ОСОБА_4 КОМУНАЛЬНИМ НЕКОМЕРЦІЙНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ "МАРГАНЕЦЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО-САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ", наданих до вимоги Ю-9 від 02.11.2023
№ з/п Номер листа непрацездатності Дата відкриття ЛН Дата закриття ЛН ПІБ лікаря Сума страхової виплати (грн.) :
Всього 169686,33 гривень.
Згідно довідки про перевірку обґрунтованості видачі та продовження листів непрацездатності в КНП «Марганецький ЦПМСД» №0400- 011007-04/93 від 27.10.2023, вимоги №Ю-9 від 02.11.2023 з додатком до неї та інформації від 20.11.2023 №0400-011007-8/185087 Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, електроні листи непрацездатності:
№ з/п Номер листа непрацездатності Дата відкриття ЛН Дата закриття ЛН ПІБ лікаря Сума страхової виплати (грн.):
№ з/п Номер листа непрацездатності Дата відкриття ЛН Дата закриття ЛН ПІБ лікаря Сума страхової виплати:
Всього: 172479,85 гривень.
ОСОБА_1 , по яких останньому було здійснено страхові виплати на загальну суму у розмірі 172479,8 грн., було видано протягом 2023 року.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР (далі - Основи №16/98-ВР) відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.
Статтею 4 Основ № 16/98-ВР визначено залежно від страхового випадку види загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.
Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Положеннями статті 25 Основ №16/98-ВР передбачено надання за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням видів соціальних послуг та матеріального забезпечення, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а саме: допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.
Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Уповноважений орган управління є держателем та адміністратором електронного реєстру листків непрацездатності як складової частини реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1105-XIV основними завданнями уповноваженого органу управління та його територіальних органів є:
- здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону (п. 2);
- проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів (п. 4);
- здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів (п. 5).
Частиною другою ст. 5 Закону №1105-XIV встановлено, що уповноважений орган управління та його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань:
- здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами в межах коштів соціального страхування, затверджених Кабінетом Міністрів України, управління майном (п. 1);
- проводять розслідування страхових випадків, перевірку обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів (п. 2);
- забезпечують функціонування інформаційно-аналітичної системи соціального страхування (п. 4);
- здійснюють контроль за використанням страхових коштів, перевірку правильності їх використання страхувальниками із застосуванням ризик-орієнтованих підходів, контроль за веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують у встановленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи (п. 6).
Згідно ч. 1 ст. 6 Закону №1105-XIV уповноважений орган управління та його територіальні органи мають право:
- перевіряти обґрунтованість видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів (п. 2);
- одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій (у тому числі від органів доходів і зборів, банківських, інших фінансово-кредитних установ) та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності відомості щодо використання страхових коштів (п. 3).
- перевіряти достовірність відомостей, поданих страхувальником для отримання страхових коштів, дотримання порядку використання страхувальником наданих йому страхових коштів, відмовляти у фінансуванні виплат у разі відмови або перешкоджання страхувальником проведенню перевірки, виявлення фактів подання страхувальником до уповноваженого органу управління недостовірних відомостей або порушення порядку використання страхових коштів (п. 4);
- отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки (п. 5);
- накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону (п. 6);
- вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування (п. 7)
Пунктами 1-4 ч. 2 ст. 6 Закону №1105-XIV передбачено, що уповноважений орган управління та його територіальні органи зобов`язані:
1) забезпечувати фінансування та здійснення страхових виплат, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;
2) здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів;
3) вживати заходів для раціонального використання страхових коштів;
4) контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування;
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону №1105-XIV роботодавець зобов`язаний:
- здійснювати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом (п. 1);
- під час перевірки правильності використання страхових коштів та достовірності поданих роботодавцем даних надавати посадовим особам уповноваженого органу управління необхідні документи та пояснення з питань, що виникають під час перевірки (п. 3);
- допускати посадових осіб уповноваженого органу управління для здійснення перевірок правильності використання страхових коштів, контролю за веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб (п. 6);
- повернути уповноваженому органу управління суму здійснених страхових виплат та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків (п. 9).
Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону №1105-XIV достовірність зазначених у документах відомостей перевіряється уповноваженим органом управління. У разі подання недостовірних відомостей, використання роботодавцем страхових коштів з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.
Частиною 5 ст. 8 Закону №1105-XIV встановлено, що роботодавець несе відповідальність за:
1) порушення порядку використання страхових коштів, несвоєчасне або неповне їх повернення;
2) несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом;
3) подання недостовірних відомостей про використання страхових коштів;
4) шкоду, заподіяну застрахованим особам або уповноваженому органу управління внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом
Відповідно до ч. 6, 8 ст. 8 Закону №1105-XIV у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавець відшкодовує уповноваженому органу управління в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачує штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.
За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів.
Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Право застосовувати фінансові санкції та накладати адміністративні штрафи від імені уповноваженого органу управління мають керівники територіальних органів уповноваженого органу управління та їх заступники.
Згідно ст. 12 Закону №1105-XIV право на страхові виплати за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їхніх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №1105-XIV за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види страхових виплат допомога по тимчасовій непрацездатності, включаючи догляд за хворою дитиною, догляд за дитиною віком до 14 років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років на весь період надання реабілітаційної допомоги, за наявності медичного висновку про необхідність стороннього догляду за дитиною.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону №1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків: тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві
Частиною другою ст. 15 Закону №1105-XIV встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, виплачується уповноваженим органом управління застрахованим особам з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.
Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 16 Закону №1105-XIV встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається: у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних із таким сп`янінням
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 22 Закону №1105-XIV страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).
Рішення про призначення страхової виплати приймається страхувальником або уповноваженими ним особами. Страхувальник або уповноважені ним особи здійснюють контроль за правильністю нарахування і своєчасністю здійснення страхових виплат, приймають рішення про відмову в призначенні або припинення страхових виплат (повністю або частково), розглядають підставу і правильність видачі документів, які є підставою для надання страхових виплат.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону №1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. … Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з уповноваженим органом управління.

Частиною першою ст. 26 Закону №1105-XIV встановлено, що фінансування страхувальників для надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам здійснюється територіальними органами уповноваженого органу управління в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України.

Підставою для фінансування страхувальників територіальними органами уповноваженого органу управління є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами.

Територіальні органи уповноваженого органу управління здійснюють фінансування страхувальників протягом трьох робочих днів після надходження заяви-розрахунку, в тому числі в електронній формі.

У разі якщо сума отриманих страхувальником від територіальних органів уповноваженого органу управління страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання страхових виплат, невикористані страхові кошти повертаються до територіального органу уповноваженого органу управління, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1105-XIV перевірка листків непрацездатності проводиться особами, уповноваженими правлінням Пенсійного фонду України на проведення перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності.

Порядок здійснення особами, уповноваженими на проведення перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно статті 28 Закону №1105-XIV за створення необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність, на підставі якого сформовано листок непрацездатності, відповідальними є лікарі, які працюють у закладах охорони здоров`я, фізичні особи - підприємці, які провадять господарську діяльність з медичної практики, та лікарі, які провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці (далі - лікарі), які несуть відповідальність згідно із законодавством.

У разі встановлення необґрунтованості створення медичного висновку про тимчасову непрацездатність керівник територіального органу уповноваженого органу управління звертається в електронній формі через електронні кабінети на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, або у формі паперового документа до закладу охорони здоров`я або до фізичної особи - підприємця, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, лікар якого допустив необґрунтоване створення медичного висновку про тимчасову непрацездатність, з повідомленням про виявлені порушення. Повідомлення про виявлені порушення є підставою для їх усунення, зупинення фінансування страхових виплат, компенсації відповідної суми страхових виплат у порядку, визначеному частинами третьою - четвертою цієї статті.

У разі призначення та здійснення страхової виплати за листком непрацездатності, сформованим на підставі необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність, керівник територіального органу уповноваженого органу управління протягом п`яти календарних днів з дня встановлення необґрунтованості медичного висновку про тимчасову непрацездатність звертається в електронній формі через електронні кабінети на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, або у формі паперового документа до закладу охорони здоров`я або до фізичної особи - підприємця, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, лікар якого допустив необґрунтоване створення медичного висновку про тимчасову непрацездатність, з вимогою про компенсацію відповідної суми страхової виплати.

Заклади охорони здоров`я або фізичні особи - підприємці, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, лікарі яких допустили необґрунтоване створення медичних висновків про тимчасову непрацездатність, зобов`язані компенсувати суми страхової виплати протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про компенсацію сум страхової виплати.

Суми компенсації страхової виплати за листком непрацездатності, сформованим на підставі необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність, не повернені у строк, визначений частиною третьою цієї статті, підлягають стягненню на підставі вимоги про їх сплату, винесеної на підставі рішення керівника територіального органу уповноваженого органу управління, з нарахуванням пені в розмірі 0,1 відсотка суми коштів, що підлягає компенсації, розрахованої за кожний день прострочення платежу, починаючи з дня, що припадає на закінчення строку, визначеного частиною третьою цієї статті, до дня сплати включно.

Спори щодо необґрунтованості медичного висновку про тимчасову непрацездатність та/або компенсації сум страхової виплати вирішуються в судовому порядку.

Порядок фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 19.07.2018 року №12 (далі - Порядок №12).

Відповідно до пп. 1 п. 1 Порядку №12 матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, передбаченого статтею 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон), за такими видами: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Положення Порядку №12 не приведено у відповідність до оновленого з 01.01.2023 року Закону №1105-XIV, однак з урахуванням аналізу редакції ст. 20 Закону №1105-XIV до 01.01.2023 року вбачається, що вказане посилання у пп. 1 п. 1 Порядку №12 стосується випадків тимчасової непрацездатності, тобто - Порядок №12 є релевантним джерелом права в цій справі.

Пунктами 4-6 Порядку №12 встановлено, що фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам та окремих виплат потерпілим на виробництві здійснюється робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами виконавчої дирекції Фонду або їх відділеннями є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення та окремих виплат потерпілим на виробництві за їх видами. Форма заяви-розрахунку наведена у додатку 1 до цього Порядку.

Страхувальник подає заяву-розрахунок до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення за своїм місцезнаходженням чи місцем проживання.

Заява-розрахунок надається страхувальником в паперовому вигляді особисто до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, або надсилається в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису.

Відповідно до п. 7 Порядку №12 заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та окремі виплати потерпілим на виробництві (членам їх сімей), зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення.

У разі подання документа в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису роздрукована заява-розрахунок разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначались окремі виплати та матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника.

Інформація, внесена страхувальником до заяви-розрахунку, повинна повністю відповідати документам, на підставі яких здійснено призначення матеріального забезпечення та окремі виплати потерпілим на виробництві (членам їх сімей), та бути відображена в реєстрах бухгалтерського обліку. Відповідальність за достовірність даних, наведених у заяві-розрахунку, несе страхувальник.

Згідно п. 8 Порядку №12 робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення після надходження заяви-розрахунку здійснює перевірку інформації, наведеної у ній, перевіряє правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наявність у Фонді зареєстрованого нещасного випадку або профзахворювання (у разі проведення виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей), правильності нарахування виплат та у разі відсутності зауважень протягом десяти робочих днів здійснює фінансування сум, зазначених у заяві-розрахунку.

Робочий орган виконавчої дирекції Фонду або його відділення у разі потреби має право здійснювати обмін інформацією зі страхувальником шляхом направлення запиту щодо уточнення інформації, наведеної у заяві-розрахунку.

У разі виявлення помилок та/або недостовірних відомостей заява-розрахунок повертається страхувальнику з відповідними рекомендаціями щодо їх усунення.

Перевірка заяви-розрахунку, надання рекомендацій за її результатами, фінансування заяви-розрахунку або надання обґрунтованої відмови у її прийнятті здійснюється робочими органами Фонду або їх відділеннями протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Пунктом 9 Порядку №12 встановлено, що після надходження коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов`язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення не пізніше, ніж у строки, визначені у частині другій статті 32 Закону.

Відповідно до п. 10-12 Порядку №12 після проведення виплат за рахунок коштів Фонду страхувальник надсилає повідомлення про проведення виплат за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Повідомлення може бути надіслано в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису або надіслано листом з повідомленням, або надано безпосередньо до робочого органу виконавчої дирекції Фонду чи його відділення. Повідомлення надсилається страхувальником протягом місяця з дня проведення виплат.

У разі відсутності інформації від страхувальника про виплати застрахованим особам протягом трьох місяців з дня здійснення фінансування робочі органи виконавчої дирекції Фонду здійснюють перевірку щодо використання страхувальником коштів Фонду.

Якщо сума отриманих страхувальником від Фонду страхових коштів перевищує фактичні витрати на проведення виплат за рахунок коштів Фонду, невикористані страхові кошти протягом трьох робочих днів повертаються страхувальником на рахунок робочого органу виконавчої дирекції Фонду або його відділення, з якого надійшло фінансування, та листом надсилається пояснення причин повернення коштів.

Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року №13-1 (далі - Положення №13-1).

Згідно п. 2 Положення №13-1 вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду (система надання послуг в електронній формі) (далі - вебпортал) - сукупність програмно-технічних засобів, що забезпечують оперативне приймання, обробку, зберігання та передачу інформації (даних) під час надання послуг громадянам, застрахованим особам та страхувальникам, а також надання установам банків та організаціям, що здійснюють виплату та доставку пенсій, інформації в електронній формі з дотриманням адресності та заходів щодо захисту відповідних видів інформації (даних);

електронна персональна сторінка користувача послуг (далі - персональна сторінка) - електронний обліковий запис на вебпорталі, який створюється при реєстрації користувача електронних послуг і забезпечує інформаційний обмін, пов`язаний із наданням послуг;

електронна послуга - надання інформації та/або документів з метою вирішення порушених особою, яка звертається до органів Пенсійного фонду, питань за допомогою засобів вебпорталу;

електронна справа про страхові виплати та соціальні послуги, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - електронна справа про страхові виплати), - сукупність інформації, яка зафіксована у формі електронних даних та використовується для призначення, перерахунку і здійснення страхових виплат;

Пунктом 2 розділу IV Положення 13-1 встановлено, що надання органами Пенсійного фонду послуг в електронній формі здійснюється з використанням технологій віддаленого доступу (вебтехнологій) та автоматизованої передачі і обробки інформації і включає: доступ для користувача електронної послуги до інформації про стан відомостей про застраховану особу, пільговика, пенсійних виплат, житлових субсидій, пільг, страхових виплат та соціальних послуг, стан відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру (в тому числі інформація Електронного реєстру листків непрацездатності), стан взаєморозрахунків за зобов`язаннями платника (за умови підтвердження ідентифікації особи, що одержує доступ, шляхом реєстрації особи в базі даних вебпорталу).

Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року №10-1 (далі - Положення №10-1).

Згідно п. 4 розділу І Положення №10-1 реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п. 5 розділу І Положення №10-1 реєстр застрахованих осіб забезпечує:

- облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію;

- накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд виходить із такого.

Як вже зазначалось вище, заклади охорони здоров`я або фізичні особи - підприємці, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, мають право зворотної вимоги (регресу) до лікаря, який створив необґрунтований медичний висновок про тимчасову непрацездатність, у розмірі сплаченої суми компенсації страхової виплати за листком непрацездатності та нарахованої пені.

Спори щодо необґрунтованості медичного висновку про тимчасову непрацездатність та/або компенсації сум страхової виплати вирішуються в судовому порядку.

Однак, слід звернути увагу, що відповідна редакція статті 28 Закону №1105-XIV, якою передбачена відповідальність за створення необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність, відповідно до розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 21 вересня 2022 року № 2620-IX «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрала чинності з 1 січня 2023 року.

До 1 січня 2023 року лікувальна установа (заклади охорони здоров`я), яка видає листок непрацездатності, взагалі не була суб`єктом правовідносин по виплаті коштів Фондом соціального страхування України (органу, який здійснював керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадив акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечував фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснював інші функції згідно із затвердженим статутом відповідно до ст. 4 Закону №1105-XIV в редакції на час спірних відносин) у порядку надання допомоги по тимчасовій непрацездатності. У останнього були відсутні владні управлінські функції над закладами охорони здоров`я для зобов`язання останніх компенсувати відповідну суми страхової виплати за листком непрацездатності, сформованим на підставі необґрунтованого медичного висновку про тимчасову непрацездатність.

За приписами ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Загальні принципи дії закону у часі, визначені ст. 58 Конституції України та роз`яснено у рішеннях Конституційного Суду України.

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1- зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21

Суд зазначає, що відповідач не дотримався вищевказаних вимог під час проведення спірного рішення щодо позивача, що відповідно свідчить про те, що порушення вимог законодавства позивачем була констатована відповідачем без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

У зв`язку із наведеним, слід дійти до висновку, що законних підстав щодо компенсації страхових виплат Пенсійному фонду України, які були виплачені протягом 2022 року (до набуття чинності відповідної редакції ст. 28 Закону №1105-XIV, що набрала чинності з 1 січня 2023 року), сформованих на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність протягом 2022 року ( до набуття чинності відповідної редакції ст. 28 Закону №1105-XIV, що набрала чинності з 1 січня 2023 року), позивачем як закладом охорони здоров`я, лікар якого допустив необґрунтоване створення медичного висновку про тимчасову непрацездатність, не має.

Виходячи із вищезазначеного, у зв`язку із тим, що частина суми страхової виплати у загальному розмірі 45408 грн. 10 коп. була виплачена ОСОБА_1 (застрахована особа) протягом 2022 року на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність, виданих лікарями протягом 2022 року, то вимога Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023 про компенсацію суми страхової виплати в частині компенсації страхових виплат, сплачених ОСОБА_1 в 2022 році на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність, зазначених у додатку до вимоги №Ю-9 від 02.11.2023р., за №4568995-1 у сумі 6456,38 грн., №5442051-1 у сумі 821,47 грн., №5846584-1 у сумі 9556,56 грн., №5636294- -1 у сумі 4778,28 грн., №5169394-1 у сумі 5574,66 грн., №5314956-1 у сумі 5830,64 грн., №5538984-1 у сумі 12390,11грн., а всього на суму 45408 грн. 10 коп. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому, слід вказати, та враховуючи ті обставин, що позивач з метою уникнення накладення додаткових штрафних санкцій, на виконання вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023 про компенсацію суми страхової виплати сплатив кошти у сумі 217887 грн. 95коп., перерахував їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 17.11.2023 відповідно до платіжної інструкції №646 від 17.11.2023 на суму 217887 грн. 95коп, в яку входить і сума 45408 грн. 10грн. за 2022 рік, то, на думку суду є обґрунтовані підстави для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь Комунального некомерційного підприємства «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» коштів на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок протиправного рішення, а саме вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023 про компенсацію суми страхової виплати в частині компенсації страхових виплат, сплачених ОСОБА_1 в 2022 році на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність, зазначених у додатку до вимоги №Ю-9 від 02.11.2023р., за №4568995-1 у сумі 6456,38 грн., №5442051-1 у сумі 821,47 грн., №5846584- 1 у сумі 9556,56 грн., №5068545-1 у сумі 4778,28 грн., №5636294- -1 у сумі 5574,66 грн., №5314956-1 у сумі 5830,64 грн., №5538984-1 у сумі 12390,11грн., всього на суму 45408,10 гривень.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову Комунального некомерційного підприємства "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання вимоги протиправною, стягнення коштів на відшкодування шкоди.

Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Комунального некомерційного підприємства "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання вимоги протиправною, стягнення коштів на відшкодування шкоди - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023 про компенсацію суми страхової виплати в частині компенсації страхових виплат, сплачених ОСОБА_1 в 2022 році на підставі необґрунтованих медичних висновків про тимчасову непрацездатність, зазначених у додатку до вимоги №Ю-9 від 02.11.2023р., за №4568995-1 у сумі 6456,38 грн., №5442051-1 у сумі 821,47 грн., №5846584-1 у сумі 9556,56 грн., №5636294- -1 у сумі 4778,28 грн., №5169394-1 у сумі 5574,66 грн., №5314956-1 у сумі 5830,64 грн., №5538984-1 у сумі 12390,11грн., а всього на суму 45408,10 гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь Комунального некомерційного підприємства «Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги» кошти на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок протиправного рішення, а саме вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №Ю-9 від 02.11.2023, у сумі 45408,10 гривень.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Комунального некомерційного підприємства "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" судові витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 гривень.

Позивач: Комунальне некомерційне підприємство "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" (53403, Дніпропетровська область, Нікопольський район, м.Марганець, вул. Паркова, 15, ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 01.04.2024 року.

Суддя В.В. Ільков