Справа № 300/345/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2024 р. справа № 300/345/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987, та періоди роботи в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» з 01.01.1988 по 30.01.1991; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 та періоди роботи в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» з 01.01.1988 по 30.01.1991; зобов`язати відповідача призначити з 10.08.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком та здійснити відповідні виплати.
Одночасно з позовною заявою представник позивача подала клопотання від 17.01.2024 про звільнення від сплати судового збору, оскільки ОСОБА_1 не має достатніх доходів для сплати судового збору.
Ухвалою від 23.01.2023 суд задовольнив клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору, звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання цього позову та відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
В зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці та його хворобою в період з 01.03.2024 по 29.03.2024, рішення в цій справі ухвалене судом у розумний строк після виходу судді на роботу.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 10.08.2023 через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви від 10.08.2023 додано: паспорт громадянина України № НОМЕР_3 від 02.04.2022 (а.с. 6); довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідку про реєстрацію місця проживання за № 19-33 від 18.02.2022 (а.с. 7); свідоцтво про одруження серії НОМЕР_4 від 06.11.1996 (а.с. 5); трудову книжку серії НОМЕР_2 від 20.08.1979 (а.с. 10-15); трудову книжку серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 (а.с. 16-17).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987, та періоди роботи в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» з 01.01.1988 по 30.01.1991, представник позивача звернулася з цим позовом до суду, в якому просить суд: зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 та періоди роботи в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» з 01.01.1988 по 30.01.1991; зобов`язати відповідача призначити з 10.08.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком та здійснити відповідні виплати.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.
Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;
55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;
56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;
56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;
57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;
57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;
58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;
58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;
59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;
59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;
60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.
Частиною четвертою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до копії паспорта громадянина України № НОМЕР_3 від 02.04.2022 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
З огляду на зміст вищевказаних положень закону для ОСОБА_1 пенсійний вік становить 59 років, необхідний страховий стаж 26 років.
Зважаючи на відсутність необхідного стажу 26 років станом на день досягнення 59 років, ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу за призначенням пенсії за віком після досягнення 63 років. Таким чином, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 63 роки та страховий стаж від 20 до 30 років.
Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 на час звернення до пенсійного органу із заявою від 10.08.2023 про призначення пенсії за віком досягла віку 63 роки.
Щодо дотримання позивачем умови про наявність страхового стажу не менше 20 років, то суд вказує на таке.
Згідно з статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1979, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 21.09.1975 по 01.09.1979 працювала в Печерському тресті столових; з 01.09.179 по 25.08.1979 навчалася в училищі; з 27.08.1982 по 11.10.1986 працювала в Печерському тресті столових; з 30.10.1986 по 01.12.1986 працювала лаборантом; з 26.02.1987 по 31.12.1987 працювала в ППЖТ Київ-Московський; з 01.01.1988 по 30.01.1991 працювала в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд»; з 17.09.1991 по 02.10.1995 працювала на фабриці; з 10.04.2002 по 04.01.2003 перебувала на обліку в Городенківському районному центрі зайнятості; з 23.11.2004 по 22.03.2005 працювала у Філії «Городенківський райавтодор»; з 22.04.2005 по 21.11.2005 перебувала на обліку в Городенківському районному центрі зайнятості; з 22.11.2005 по 31.03.2006 працювала у Філії «Городенківський райавтодор»; з 27.04.2006 по 19.09.2006 перебувала на обліку в Городенківському районному центрі зайнятості (а.с. 10-15).
Відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987, копія якої наявна в матеріалах справи позивач: з 18.03.1987 по 04.10.1994 працювала в МП «Сокіл»; з 17.11.1994 по 23.08.1995 працювала в Коломийському медучилищі; з 19.12.1995 по 30.04.1998 працювала в ТОВ «Дари Садів» (зворотній бік а.с. 15-17).
Щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1988 по 30.01.1991 в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд», то суд вказує на таке.
На час прийняття позивача 01.01.1988 на роботу в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд», була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (далі Інструкція № 162).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 Інструкції № 162).
Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції № 162).
Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.
Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі. При зміні формулювання причини звільнення пишеться: Запис за № таким-то є недійсним звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.
Відповідно до абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції № 162 у графі 3 розділу Відомості про роботу у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.
Згідно з абзацами першим-другим пункту 2.26. Інструкції № 162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника здійснюється з дотриманням наступних правил: в графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 зазначається, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній робочий день.
При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац перший пункту 4.1. Інструкції № 162).
Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.
Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06.09.1973 № 656 Про трудові книжки працівників та службовців, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачу трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
В спірному випадку запис № 11 про прийом на роботу 01.01.1988 в Управління комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» на посаду приймальника-здавальника вантажу та багажу на центрально-комплектувальну дільницю по переводу з ППЖТ Київ-Московський, записаний акуратно, є чітким та зрозумілим, вчинений на підставі наказу № 1к від 04.01.1988, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 20.08.1979 (а.с. 12).
Запис про звільнення з роботи 30.01.1991 з Управління комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» у зв`язку із виїздом із Києва, записаний акуратно, є чітким та зрозумілим, містить відтиск печатки підприємства, назву та підпис посадової особи такого підприємства, вчинений на підставі наказу № 230к від 29.12.1990 (а.с. 80).
Суд звертає увагу на те, що згідно вказаного запису № 11 ОСОБА_1 прийнята на роботу 01.01.1988 в Управління комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» на посаду приймальника-здавальника вантажу та багажу на центрально-комплектувальну дільницю у зв`язку з переводом з попереднього місця роботи - ППЖТ Київ-Московський. Водночас у записі № 10 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1979 про звільнення позивача 31.12.1987 з ППЖТ Київ-Московський також вказано підставу звільнення: у зв`язку з переводом в УК ДСК-1 (Управління комплектації Домобудівельного комбінату № 1).
Однією з особливостей звільнення за переведенням згідно КЗпП України (стаття 36) є безперевність періоду роботи за попереднім місцем роботи та новим місцем роботи. Так, на новому місці роботи оформляється наказ про прийняття працівника на роботу зазвичай наступним після його звільнення числом. Тобто перерви між періодами роботи за попереднім місцем роботи та новим місцем роботи, зазвичай, немає.
Таким чином, за умови наявності в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.08.1979 записів про початок та кінець періоду роботи в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» на переконання суду, виправлення в даті наказу № 1к від 04.01.1988 (щодо місяця), на підставі якого вчинено запис про прийняття на роботу, з огляду на зміст таких записів, є несуттєвим недоліком, та не позбавляє можливості чітко встановити трудовий стаж позивача за період з 01.01.1988 по 30.01.1991.
Також, що важливо, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазнала такого порушення, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Отже, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06.02.2018 в справі № 677/277/17, від 21.02.2018 в справі № 687/975/17.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені вищевказаним Порядком № 637, зокрема: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; довідки; виписки із наказів; особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення; характеристики; письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи.
Згідно листа Державного архіву м.Києва від 09.01.2024 № 068/05-12/46, у відповідь на адвокатський запит представника позивача щодо надання довідки про підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 за період з 01.01.1988 по 30.01.1991 в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд», повідомлено, що документи з Управління комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» на зберігання до Державного архіву м.Києва не надходили (а.с. 8).
Суд зазначає, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період. Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні в архівних установах не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.
Верховний Суд в постанові від 12.12.2019 за результатом розгляду справи № 229/3431/16-а дійшов висновку про безпідставність доводів пенсійного органу про неможливість підтвердження трудового стажу через відсутність на зберіганні в державному архіві запитуваних документів та вказав про неможливість надання повного об`єму необхідних для реалізації прав позивача документів та повноти записів у наявних підтверджуючих страховий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Тобто однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ГУ ПФУ в Рівненській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Згідно з абзацом четвертим пункту 1,9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Таким чином відповідач не був позбавлений можливості, в разі наявності певних розбіжностей у документах, чи відсутності окремих документів в архівних установах, для підтвердження стажу роботи, вжити необхідних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності ОСОБА_1 трудового стажу за період роботи з 01.01.1988 по 30.01.1991 в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд». Суд переконаний, що за встановлених обставин цієї адміністративної справи, такі б дії відповідача відповідали критеріям добросовісності та розсудливості рішень, дій суб`єкта владних повноважень. Тобто відповідач мав реальну можливість встановити страховий стаж позивача, необхідний для призначення пенсії за віком.
Отже, рішення відповідача в частині неврахування до страхового стажу позивача періоду роботи ОСОБА_1 з 01.01.1988 по 30.01.1991 в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд», з мотивів наявності необумовленого виправлення в даті наказу про прийняття на роботу, має формальні ознаки законності, однак на переконання суду, не відповідає духу закону, який надає право на призначення пенсії за віком за наявності встановлених ним умов, та є непропорційним меті відмови.
Щодо періодів роботи ОСОБА_1 , зазначених в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.03.1987, то суд звертає увагу на таке.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну.
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний листок) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнюється трудова книжка.
Таким чином, графу дата заповнення на першій сторінці трудової книжки заповнює особа, відповідальна за видачу трудових книжок на підприємстві.
В спірному випадку перша сторінка трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 містить відтиск печатки Малого підприємства «Сокіл», а тому дату заповнення трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 проставила відповідальна особа вказаного підприємства, а не ОСОБА_1 .
Так, позивач з 18.03.1987 прийнята в Мале підприємство «Сокіл» на посаду буфетчиці на підставі наказу № 4 від 18.03.1987. Згідно вимог пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, трудова книжка серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 вперше заповнена через два дні після прийняття позивача на роботу. Тобто в межах тижневого терміну, встановленого пунктом 2.2 Інструкції.
Таким чином, доводи відповідача про те, що відомості про періоди трудової діяльності внесено до бланку трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987, що не відповідає даті заповнення, є безпідставними.
Отже, спірне рішення в цій частині також є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас, при обранні способу захисту порушеного права позивача внаслідок протиправності та скасування рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, суд звертає увагу на такі обставини, які не досліджувалися пенсійним органом і на які ним не дано відповіді.
Так, судом встановлено, що в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 періоди роботи ОСОБА_1 перетинаються із періодами роботи, вказаними в трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 20.08.1979.
Так, відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 позивач: з 18.03.1987 по 04.10.1994 працювала в МП «Сокіл», а з 17.11.1994 по 23.08.1995 працювала в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Натомість згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1979 позивач: з 26.02.1987 по 31.12.1987 працювала в ППЖТ Київ-Московський, з 01.01.1988 по 30.01.1991 працювала в Управлінні комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» (відповідач не визнав вказаний період, оцінка рішенню відповідача надано судом вище), з 17.09.1991 по 02.10.1995 працювала на фабриці (вказаний період трудової діяльності відповідачем визнано згідно розрахунку стажу).
Місцезнаходження підприємств, на яких працювала ОСОБА_1 в періоди, які перетинаються між собою, зважаючи на територіальну віддаленість, викликає сумніви можливість працювати на таких підприємствах одночасно. Так, Мале підприємство «Сокіл» знаходилось в місті Коломия, Івано-Франківська область, а ППЖТ Київ-Московський та Управління комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» знаходились в місті Києві.
При цьому, в записі № 12 трудової книжки серії НОМЕР_2 від 20.08.1979 про звільнення 30.01.1991 з Управління комплектації Домобудівельного комбінату № 1 «Головкиївміськбуд» зазначено причину звільнення: у зв`язку із виїздом із Києва (а.с. 12).
Наявні невідповідності щодо перетинання періодів роботи позивача, які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 20.08.1979 та трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.03.1987, за умови не підтвердження спірних періодів роботи іншими документами (копіями відповідних наказів по підприємству, даними щодо нарахування, виплати заробітної плати; даними щодо сплати страхових внесків за позивача тощо), та не дослідження вказаних обставин пенсійним органом, не дає можливості суду зробити висновок про необхідність зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 усього спірного періоду роботи, що припадає на періоди згідно записів в трудовій книжці з 18.03.1987 по 04.10.1994 в МП «Сокіл» та з 17.11.1994 по 23.08.1995 в Коломийському медучилищі ім. І.Франка.
Згідно із частиною другою, третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є повноваженнями відповідача, які реалізовуються в процесі прийняття рішення про призначення пенсії, тож на цьому етапі позовна вимога позивача в цій частині є передчасною.
Щодо періоду роботи позивача з 19.12.1995 по 30.04.1998 в ТОВ «Дари Садів», відомості про який зазначено в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.03.1987, то відповідач не надавав оцінку такому періоду, поставивши під сумнів всі записи в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 20.03.1987 з підстави неправильності дати заповнення такої трудової книжки. Помилковість такого висновку відповідача щодо неврахування записів трудової книжки надана судом вище. Отже, у відповідача не було підстав для неврахування вказаного періоду роботи позивача до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.
З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноважень територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення пенсії особі за її заявою.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
ОСОБА_1 не понесла судових витрат зі сплати судового збору, оскільки ухвалою від 23.01.2024 суд звільнив її від сплати судового збору.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.