Справа № 120/1712/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1712/23

Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Наталія Володимирівна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

02 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплаті належного позивачу грошового забезпечення у випадку поранення, яке потягло за собою тимчасову втрату працездатності;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату належного позивачу грошового забезпечення - додаткової винагороди в сумі 100 000,00 грн через втрату працездатності внаслідок отриманого важкого поранення, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168;

- нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу згідно ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей» та передбачену постановою КМУ №975 від 25.12.2013 у 70-кратному розмірі прожиткового мінімуму - 173 670,00 грн (розмір прожиткового мінімуму, визначений станом на 2022 рік).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. Позивач вважає, що факт отримання важкого поранення та перебування на стаціонарному лікуванні підтверджується відповідними довідками та виписками, що є достатнім для отримання спірних виплат.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

29.06.2022 під час участі у бойових діях у м. Бахмут Донецької області отримав вогнепальне осколкове поранення.

У період з 08.07.2022 по 14.07.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві "Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради", що підтверджується випискою №1612 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідкою № 124/26-н.

У подальшому на підставі направлення т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 позивача переведено для подальшого лікування до КП "Калинівська центральна районна лікарня" Калинівської міської Ради.

Згідно виписки - епікризу із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 у період з 15.07.2022 по 11.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Калинівська центральна районна лікарня" Калинівської міської ради.

З метою отримання додаткових виплат у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач 02.02.2023 звернувся до відповідача із відповідною вимогою, до якої долучив копії медичних висновків та копію довідки ВКЛ.

У листі від 17.02.2022 №50/28/11-521 відповідач повідомив, що відповідно до п. 11 ПКМУ від 25.12.2013 № 975 «Про порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності......» військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва); документа (відповідних сторінок за наявності), що посвідчує особу; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності висновку ВЛК, який би підтверджував факт тяжкості поранення позивача, у відповідача відсутні підстави для видачі наказу про виплату додаткової винагороди позивачу. Суд не взяв до уваги довідку Вінницької обласної МСЕК №045192 серії 12 ААА про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 22.08.2023, оскільки зазначена довідка видана позивачу після виникнення адміністративного спору та не була додана до вимоги від 02.02.2023.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов вірно висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог позивача, при цьому не погоджується з мотивами, вказаними в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону № 2011-XII, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався. Так, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168" № 400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 внесено зміни до Постанови №168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З наведених норм Постанови №168 слідує встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000,00 грн. винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Як свідчать матеріали справи, позивач, 29.06.2022 під час участі у бойових діях у м. Бахмут Донецької області отримав вогнепальне осколкове поранення. На підтвердження факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, позивачем надано виписку № 1612 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідкою № 124/26-н Комунального некомерційного підприємства "Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради", Також, згідно виписки - епікризу із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , у період з 15.07.2022 по 11.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Калинівська центральна районна лікарня" Калинівської міської ради.

Колегія суддів констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, які містяться в матеріалах справи.

Відтак, як вже зазначалося, відповідно до положень Постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

В даній справі спірними є невиплата позивачу додаткової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України №168 за період його перебування на лікарняному, а саме:

- з 08.07.2022 по 14.07.2022 на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві "Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради", що підтверджується випискою № 1612 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідкою № 124/26-н;

- з 15.07.2022 по 11.08.2022 на стаціонарному лікуванні у КП "Калинівська центральна районна лікарня" Калинівської міської ради.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист Військової частини НОМЕР_1 (а.с.25), адресований ОСОБА_1 , яким останнього було повідомлено, що відповідно до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.08.22 №221 та від 09.08.22 №230 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 30000,00 грн. та 70000,00 грн. додаткової винагороди за липень, та згідно наказів від 01.09.22 №253 та від 09.09.22 №263 було нараховано та виплачено 30000,00 та 70000,00 грн. додаткової винагороди за серпень.

З метою з"ясування зазначених обставин, ухвалою суду від 12 березня 2024 року було витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України докази щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, в період перебування на лікуванні у липні, серпні 2022 року.

На виконання вимог суду, відповідачем надано витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 , а саме №221 від 01.08.22, №230 від 09.08.22, №257 від 01.09.22, №263 від 09.09.22, якими підтверджується, що ОСОБА_1 виплачено додаткову винагороду, за період перебування на лікуванні у липні, серпні 2022 року, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідачем виконано свій обов"язок та виплачено ОСОБА_1 додаткову грошову допомогу за спірний період згідно Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року в повному обсязі.

В свою чергу, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав відсутності висновку ВЛК, який би підтверджував факт тяжкості поранення позивача, колегія суддів вважає помилковим.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд першої інстанції, зазначаючи про відсутності у відповідача підстав для видачі наказу про виплату позивачу додаткової винагороди у зв"язку з ненаданням висновку ВЛК, який би підтверджував факт тяжкості поранення позивача, не дослідив всіх обставин справи та виходив з неправильних міркувань.

Тому, на підставі наведених доводів та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову, однак при формуванні цього висновку виходив з помилкових мотивів.

Відповідно до частини 1 та 4 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів відмови в задоволенні адміністративного позову, оскільки висновок суду про відмову в задоволенні позову є вірним.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.