Справа № 200/1651/24
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

02 квітня 2024 року Справа №200/1651/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши у письмовому провадженні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду за позовом адвоката Чернохатнього Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

21 березня 2024 року адвокат Чернохатній Дмитро Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ), позивача, звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ):

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 09 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 05 грудня 2022 року по 20 липня 2023 року, з 02 серпня 2023 року по 07 листопада 2023 року та з 23 листопада 2023 року по 30 грудня 2023 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору за періоди з 09 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 05 грудня 2022 року по 20 липня 2023 року, з 02 серпня 2023 року по 07 листопада 2023 року та з 23 листопада 2023 року по 30 грудня 2023 року включно.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано встановлені судом докази по справі.

01 квітня 2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, докази по справі. Одночасно відповідач заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на те, що з дня отримання грошового забезпечення або додаткової винагороди особою, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів, у тому числі й щодо виплати чи невиплати суми утриманого військового збору. Відтак, вважає, що з 19 липня 2022 року, із самого першого заявленого періоду позивачем, останньому стало відомо про оподаткування військовим збором грошового забезпечення і у позивача було три місяці для звернення до суду з даним позовом. Разом з тим, позивач звернувся із позовом до суду для захисту своїх прав лише 20 березня 2024 року. Отже, позивачем пропущено строк звернення до суду, вказує, що обґрунтоване клопотання про його поновлення не надано. Крім того, відповідач зазначає, що позивача наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2023 року №375 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , з усіх видів забезпечення. Позивач із зазначеним наказом погодився та, станом на теперішній час, відомостей щодо його оскарження немає. Отже, про ніби-то порушення своїх прав позивач знав або повинен був дізнатися ще 30 грудня 2023 року, а до суду з позовною заявою позивач звернувся лише 20 березня 2024 року.

На думку відповідача, враховуючи те, що відповідно до наказу командира Ввійськової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2023 року №375, ОСОБА_1 , з 30 грудня 2023 року було виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а з 31 грудня 2023 року з усіх видів забезпечення військової частини, позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, встановлений Кодексом законів про працю України. Тобто, до 20 березня 2024 року, дії позивача щодо захисту своїх прав були пасивними при тому, що нічого йому не перешкоджало звернутися до суду з адміністративним позовом у встановлені законом строки.

02 квітня 2024 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву та одночасно надав заперечення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтоване тим, що строк звернення до суду з адміністративним позовом по даній справі розпочався не раніше ніж 11 лютого 2024 року, тому, на його думку, тримісячний строк звернення позивача до суду із даним позовом фактично розпочався 11 лютого 2024 року, натомість до суду позивач звернувся 20 березня 2024 року, тобто, в межах строку, визначеного частиною другою статі 233 Кодексу законів про працю України.

Вирішуючи заявлене клопотання відповідача, суд керувався наступним.

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що даний правовий спір, за своєю суттю, є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

З наведених положень статті 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах щодо оскаржень питань належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

У справі №260/3564/22 вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, а саме положеннями частини п`ятої статті 122 КАС України чи КЗпП України, Верховний Суд зауважив на тому, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статті 43 Конституції України).

Разом з тим, такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 Кодексу законів про працю (далі КЗпП України), адже зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі №280/6779/22.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22.

З огляду на викладене, оскільки позивач звернувся з цим позовом до суду після 19 липня 2022 року, тобто після набрання чинності змін, внесених до статті 233 КЗпП України, то аргументи представника позивача про те, що вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» щодо строку звернення до суду не застосовуються до позивача є помилковими.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 380/14605/22.

Водночас, Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX КЗпП України доповнено главою XIX такого змісту: 1. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину..

Отже, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.

Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).

З огляду на викладене строк звернення до суду продовжений законом, а саме, пунктом 1 Прикінцевих положень Кодексу законів про працю України, на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі №380/14039/22.

Водночас, судом встановлено та підтверджується сторонами, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2023 року №375 позивача виключено із списків особового складу з 30 грудня 2023 року, тому перебіг тримісячного строку звернення до суду із цим позовом розпочався саме з 31 грудня 2023 року.

Разом із цим, представник позивача звернувся до суду із цим позовом засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» 20 березня 2024 року.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу належного грошового забезпечення без оподаткування військовим збором за періоди з 09 липня 2022 року по 30 листопада 2022 року, з 05 грудня 2022 року по 20 липня 2023 року, з 02 серпня 2023 року по 07 листопада 2023 року та з 23 листопада 2023 року по 30 грудня 2023 року включно, заявлені до суду без пропуску строку звернення до суду, встановленого статтею 233 КЗпП.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 121, 122, 240, 243, 248, 251, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалив:

1. В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку визначеному статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

3. Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua/).

4. Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.С. Молочна