Справа № 260/1919/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2024 рокум. Ужгород№ 260/1919/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України виготовлено вступну та резолютивну частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 01 квітня 2024 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 25 від 29.03.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком з урахуванням стажу при обчислені пенсії за періоди роботи з: 13.05.1980 року по 03.05 1982 року проходження строкової військової служби; 01.12.1982 року по 20.04.1983 року в УУК треста «Закарпатстрой»; 01.10.1985 року по 30.11.1985 року в Ужгородському об`єднанні ресторанів і кафе; 03.03.1986 року по 11.04.1986 року у Військовому санаторії; 14.06.1982 року пo 30.09.1988 року у Профтехучилищі № 13; з 02.01.1989 року по 03.05.1989 року у кооперативі «Латориця»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням стажу роботи при обчисленні пенсії за періоди роботи з 13.05.1980 року по 03.05.1982 рік проходження строкової військової служби; 01.12.1982 року по 20.04.1983 рік в УУК треста «Закарпатстрой»; 01.10.1985 року по 30.11.1985 piк B Ужгородському об`єднанні ресторанів ї кафе; 03.03.1986 року по 11.04 1986 рік у Військовому санаторії; 14.06.1982 року по 30.09.1988 рік у Профтехучилищі № 13; 02.01.1989 року по 03.05.1989 рік у кооперативі «Латориця», з дня настання пенсійного віку.

Позовна заява мотивована тим, що 17.03.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення йому пенсії за віком, однак рішенням від 13.04.2022 року № 225 Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області йому було відмовлено у в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача зазначає, що при попередньому розрахунку до трудового позивача враховано період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі «Маяк» з 12.10.1988 року по 13.01.1989 рік, однак оскільки у трудовій книжці у записах про прийняття та звільнення з роботи відсутні підстави, а саме номери та дати наказів, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок па підприємствах, установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.07.1974 року (зі змінами, чинними на момент заповнення трудової книжки), даний період, при повторному зверненні, необхідно підтвердити уточнюючою довідкою.

Представник позивача вказує, що до страхового стажу позивача не враховано період проходження строкової військової служби з 13.05.1980 року по 03.05.1982 року; період навчання в УКК треста «Закарпатстрой» з 01.12.1982 року по 0.04.1983 рік; період роботи з 01.10.1985 року по 30.11.1985 рік в Ужгородському об`єднанні ресторанів i кафе; період роботи з 03.03.1986 року по 11.04.1986 рік у Військовому санаторії; період роботи з 14.06.1982 року по 30.09.1988 рік у Профтехучилищі № 13; період роботи з 02.01.1989 року по 03.05.1989 рік у кооперативі «Латориця».

Відповідачем подано до суду відзив на позов, відповідно до якого вважає, що позов ОСОБА_1 є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню та зазначає, що до трудового стажу позивача не було зараховано спірні періоди його роботи, у зв`язку з чим, Головним управлінням було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 13.04.2022 року № 225 через відсутність необхідного страхового стажу роботи.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 22 березня 2023 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказану заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Листом від 13 квітня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивача, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії № 2230 від 17.03.2022 року прийнято рішення № 225 від 29 березня 2022 року та відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідно страхового стажу.

В дану листі зазначено, що відповідно до п.1-2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсій за віком мають особи після досягнення 60 років та при наявності страхового стажу: - 31 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Разом з ти, страховий стаж роботи позивача становить 23 роки 11 місяців 4 дні.

При попередньому розрахунку до страхового стажу враховано період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі «Маяк» з 12.10.1988 року по 13.01.1989 рік, однак, оскільки у трудовій книжці у записах про прийняття та звільнення з роботи відсутні підстави, а саме номери та дати наказів, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці CPCP № l62 від 20.07.1974 року (зі змінами, чинної на момент заповнення трудової книжки), даний період, при повторному зверненні, необхідно підтвердити уточнюючою довідкою.

До страхового стажу нe враховано період проходження строкової військової служби з 13.05.1980 рік по 03.05.1982 рік, оскільки у військовому квитку прізвище ОСОБА_1 на російській мові зазначено «Пентэк», що не відповідає паспортним даним на російській мові «Пентек».

Також не враховано період навчання в УКК треста «Закарпатстрой» з 01.12.1982 рік по 20.04.1983 рік, оскільки у трудовій книжці наявне виправлення у даті закінчення навчання та відсутня інформація про присвоєння кваліфікації.

До стажу не враховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 наступні періоди роботи, що суперечать Інструкції № 162, а саме:

- з 01.10.1985 року по 30.11.1985 рік в Ужгородському об`єднанні ресторанів i кафе, оскільки у трудовій книжці зазначений однаковий наказ на прийняття та звільнення з роботи;

- з 03.03.1986 року по 11.04.1986 рік у Військовому санаторію, оскільки запис на звільнення з роботи завірений слабким відтиском печатки (печатка не читається).

Не враховано періоди роботи згідно записів трудової книжки від 14.06.1982 року, які внесено з порушенням Інструкції № 162, а саме:

- з 14.06.1982 року по 30.09.1988 рік у Профтехучилищі № 13,

- з 02.01.1989 року по 03.05.1989 рік у кооперативі «Латориця» - оскільки записи завірені слабким відтиском печатки, що не дає можливості ідентифікувати назву організації на печатці.

Не враховано період роботи у Книжковому світі з 14.11.1993 року у зв`язку з відсутністю запису про звільнення з роботи, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року за № 58.

Відповідачем у вищезгаданому рішенні № 225 від 29 березня 2022 року було зазначено, що до стажу позивача неможливо зарахувати періоди роботи, а саме:

- період проходження військової служби потребує уточнення, оскільки на титульній сторінці військового квитка не вірно вказано прізвище;

- період роботи з 02.01.1989 року по 03.05.1989 рік завірені печаткою іншої організації;

- є виправлення в записі в трудовій книжці 01.12.1982-20.04.1993pp.;

- не читається печатка в записі в тр.кн. період роботи 03.03.1986-11.04.1986рр.;

- період роботи 01.10.1985-30.11.1985рр.. потребує уточнення, оскільки в трудовій книжці зазначено один наказ на прийняття та звільнення з роботи.

Позивач не погодившись з відмовою відповідача щодо призначення пенсії звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).

Статтею 1 Закону України №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01.01.2018, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, починаючи з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Як передбачено статтею 62 Закону України Закон України № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Вказане кореспондується також з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 №162 (що була чинна на момент видачі трудових книжок позивача). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).

Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

На виконання ухвали суду про витребування доказів представником відповідача надано належним чином завірені документи відмовної пенсійної справи позивача. Згідно з матеріалами наданими відповідачем судом встановлено, що до страхового стажу позивача не зараховано наступні періоди:

- з 13.05.1980 рік по 03.05.1982 рік період проходження строкової військової служби, оскільки у військовому квитку прізвище ОСОБА_1 на російській мові зазначено «Пентэк», що не відповідає паспортним даним на російській мові «Пентек»;

- з 01.12.1982 рік по 20.04.1983 рік період навчання в УКК треста «Закарпатстрой», оскільки у трудовій книжці наявне виправлення у даті закінчення навчання та відсутня інформація про присвоєння кваліфікації;

- з 01.10.1985 року по 30.11.1985 рік період роботи в Ужгородському об`єднанні ресторанів i кафе, оскільки у трудовій книжці зазначений однаковий наказ на прийняття та звільнення з роботи;

- з 03.03.1986 року по 11.04.1986 рік період роботи у Військовому санаторію, оскільки запис на звільнення з роботи завірений слабким відтиском печатки (печатка не читається);

- з 14.06.1982 року по 30.09.1988 рік період роботи у Профтехучилищі № 13, оскільки записи завірені слабким відтиском печатки, що не дає можливості ідентифікувати назву організації на печатці;

- з 12.10.1988 року по 13.01.1989 рік період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі «Маяк», оскільки у трудовій книжці у записах про прийняття та звільнення з роботи відсутні підстави, а саме номери та дати наказів;

- з 02.01.1989 року по 03.05.1989 рік період роботи у кооперативі «Латориця», оскільки записи завірені слабким відтиском печатки, що не дає можливості ідентифікувати назву організації на печатці;

- з 14.11.1993 року період роботи у Книжковому світі у зв`язку з відсутністю запису про звільнення з роботи.

Разом з тим, в рішенні, яке оскаржується позивачем, зазначено, що є виправлення в записі в трудовій книжці 01.12.1982-20.04.1993pp.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачами, що позивач при зверненні за призначенням пенсії подав, в тому числі трудову книжку серії НОМЕР_2 від 15.07.1979 року, яка містить відомості, згідно яких позивач з 13.05.1980 по 03.05.1982 року проходив службу в рядах Радянської Армії. Аналогічний період проходження строкової військової служби в армії зазначений і у військовому квитку ОСОБА_1 НОМЕР_3 .

Разом з тим, відповідач не зарахував зазначений період до страхового стажу позивача, оскільки у військовому квитку прізвище ОСОБА_1 на російській мові зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним на російській мові «Пентек».

Суд вважає зазначені мотиви відповідача протиправними, оскільки такі розбіжності зумовлені виключно помилкою в транслітерації при їх перекладі та жодним чином не ставляють під сумнів приналежність таких документів саме позивачу. Так, описка в написані прізвища позивача не може бути виправданою для позбавлення його права на страховий стаж, оскільки допущена не з його вини. На переконання суду, самі лише описки у написанні імені особи в документах, що підтверджують страховий стаж, не можуть слугувати безумовною та обґрунтованою підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів до страхового стажу, коли судом достеменно встановлено, що вони стосуються саме позивача.

Беручи до уваги той факт, що спірний період зазначений також і в трудовій книжці позивача, не врахування даного періоду проходження строкової служби до страхового стажу є безпідставним.

Згідно з записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 15.07.1979 року позивач проходив навчання з 01.12.1982 рік по 20.04.1983 рік в УКК треста «Закарпатстрой». У даті закінчення навчання наявне виправлення, а саме рік (1983) та відсутня інформація про присвоєння кваліфікації, саме тому відповідачем і не зараховано відповідний період. Разом з тим суд зазначає, що запис у трудовій книжці має відомості про підставу закінчення навчання, а саме наказ, дата якого 18.04.1983 рік. Даний наказ підтверджує рік закінчення навчання 1983, а тому не виникає сумніву про правильність внесених записів про період навчання позивача.

Копії, наданих позивачем трудових книжок, а саме трудова книжка серії НОМЕР_2 від 15.07.1979 та трудова книжка від 14.07.1982 року, містять відомості, згідно яких в позивача, окрім іншого, наявний страховий стаж і відповідно до наступних періодів:

- з 01.10.1985 року по 30.11.1985 рік період роботи в Ужгородському об`єднанні ресторанів i кафе. Згідно наказу від 30.09.1985 року прийнятий на тимчасовий період маляром 6 розряду.

- з 03.03.1986 року по 11.04.1986 рік період роботи у Військовому санаторію;

- з 14.06.1982 року по 30.09.1988 рік період роботи у Профтехучилищі № 13;

- з 12.10.1988 року по 13.01.1989 рік період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі «Маяк»;

- з 02.01.1989 року по 03.05.1989 рік період роботи у кооперативі «Латориця»;

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії зазначеної вище трудової книжки, судом встановлено, відомості про такі періоди роботи внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи та печаткою юридичної особи, з посиланням на відповідні накази. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.

Доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано.

При цьому суд зазначає, що обов`язок щодо повноти та правильності внесення до трудової книжки даних покладено на роботодавця, тобто на підприємство, де працював позивач.

Отже працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів уповноваженою особою і, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини уповноваженого органу не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в Постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17 вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка звернулася за пенсією, а отже, й не може впливати на її особисті права.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічний правовий висновок викладений також у Постанові Верховного суду від 04 липня 2023 року по справі №580/4012/19.

З аналізу наведених норм суд вважає, що оскільки відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, печатка на записі про звільнення, яка не читається, не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача. При цьому суд вважає такий недолік виключно формальним, що ніяким чином не впливає на можливість встановлення трудового стажу ОСОБА_1

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що відомості трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.07.1979 та трудової книжки від 14.07.1982 року є належним доказом підтвердження трудової діяльності ОСОБА_1 .

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що він, як уповноважений на призначення пенсії орган, може самостійно звертатися до підприємств з метою здійснення перевірки поданих заявником відомостей, достовірність яких ставиться під сумнів. Однак матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, що спрямовані на отримання будь-яких додаткових документів щодо підтвердження трудового стажу позивача за спірні періоди роботи, як і відсутні докази на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача є хибними.

Відтак, беручи до уваги, що конституційне право особи на соціальний захист включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії № 25 від 29.03.2022 року є таким, що порушує право позивача на соціальних захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, тому таке рішення слід скасувати як протиправне.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий стаж позивача. З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), суд не має права втручатися. Під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Таким чином, прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача.

За таких обставин, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити пенсію позивачу не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених приписів нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №25 від 29.03.2022 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди, згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.07.1979 року: період проходження строкової військової служби з 13.05.1980 рік по 03.05.1982 рік; період навчання в УКК треста «Закарпатстрой» з 01.12.1982 рік по 20.04.1983 рік; період роботи в Ужгородському об`єднанні ресторанів i кафе з 01.10.1985 року по 30.11.1985 рік; період роботи у Військовому санаторію з 03.03.1986 року по 11.04.1986 рік та наступні періоди, згідно трудової книжки від 14.07.1982 року:період роботи у Профтехучилищі № 13 з 14.06.1982 року по 30.09.1988 рік; період роботи в ремонтно-будівельному кооперативі «Маяк» з 12.10.1988 року по 13.01.1989 рік; період роботи у кооперативі «Латориця» з 02.01.1989 року по 03.05.1989 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2022 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк