Справа № 300/545/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2024 р. справа № 300/545/24
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування рішень від 01.12.2023 та від 02.01.2024, зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою від 30.01.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)
До відзиву від 15.02.2024 № 0900-0902-9/9266 на позовну заяву ГУ ПФУ в Івано-Франківській області долучило належним чином засвідчені копії документів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 93-126).
В зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці та його хворобою в період з 01.03.2024 по 29.03.2024, рішення в цій справі ухвалене судом у розумний строк після виходу судді на роботу.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
- з 03.05.1994 по 31.12.1997 згідно довідки від 19.12.2022 № 35/59-4.01/201, виданої Архівним відділом Івано-Франківської міської ради, оскільки невірно зазначено ім`я, а саме « ОСОБА_3 », а згідно паспорту « ОСОБА_5 » (а.с. 23-24).
28.12.2023 позивач звернулася через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 140-141). До заяви від 28.12.2023 окрім вищевказаних документів, які були долучені до заяви від 28.11.2023, ОСОБА_1 додатково долучила: архівну довідку Архівного відділу Івано-Франківської міської ради від 19.12.2022 № 35/59-4.01/1021 про звільнення з 30.09.1993 з МКМЦ «Рій» та період роботи з 03.05.1994 по 12.05.2003 в клуб « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а.с. 44); довідку Івано-Франківського міського центру дозвілля дітей та юнацтва за місцем проживання від 23.12.2022 № 97 про період роботи з 13.05.2003 по 10.11.2011 (а.с. 45); лист Івано-Франківського відділу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області від 20.12.2023 № Б-146/6/2602-23/2610/146-23 про зміну імені ОСОБА_3 на ОСОБА_5 у зв`язку із отриманням паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 21.01.1998 (а.с. 47).
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.
Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Таким чином для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 29 років.
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 28), а тому 13.07.2022 позивач досягла віку 60 років.
Щодо дотримання умови закону для призначення пенсії за віком в частині наявності в позивача страхового стажу не менше 29 років, то судом встановлено таке.
Відповідно до статті 24 Закону України № 1058, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України № 1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788).
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV Прикінцеві положення цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З огляду на відсутність в ОСОБА_1 трудової книжки, пенсійний фонд зарахував позивачу до страхового стажу 13 років 6 місяців 23 днів, тобто періоди роботи згідно відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: з 01.01.1998 по 30.04.2000, з 01.06.2000 по 30.06.2000, з 01.08.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.07.2008, з 01.09.2008 по 31.01.2012 (а.с. 158-162).
В підтвердження періодів роботи позивача до 01.01.1998, ОСОБА_1 надала пенсійному органу разом із заявами про призначення пенсії від 28.11.2023 та від 28.12.2023 довідки, видані за місцем роботи та архівними установами.
Так, щодо періоду роботи з 21.01.1980 по 27.08.1980, то позивач надала пенсійному органу архівну довідку Державного архіву Івано-Франківської області від 24.10.2022 № Б-68/06-7, згідно якої ОСОБА_7 з 21.01.1980 прийнята на посаду пакувальниці 1 розряду в цех № 5 Івано-Франківського заводу «Індуктор», а з 27.08.1980 звільнена з вищевказаної посади (а.с. 32).
Суд звертає увагу на те, що в архівній довідці Державного архіву Івано-Франківської області від 24.10.2022 № Б-68/06-7 вказано відомості про ОСОБА_7 , а не « ОСОБА_3 », що відповідає власному імені позивача, зазначеному у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 28).
Суд вважає загальновідомою обставиною, що в Україні ім`я « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_3 » - це два фонетичні варіанти одного імені, що підтверджується позицією відомих українських мовознавців: ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 Отже, в спірному випадку суд вважає, що правопис імені «Ганна»/« ОСОБА_5 » не суперечить ідентифікації фізичної особи.
В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 30.07.1962, в якій вказано повне ім`я позивача ОСОБА_10 .
Таким чином, на час роботи з 21.01.1980 по 27.08.1980 в цех № 5 Івано-Франківського заводу «Індуктор» позивач мала прізвище - « ОСОБА_6 », а тому відомості про період роботи ОСОБА_7 згідно архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області від 24.10.2022 № Б-68/06-7 разом із відомостями про зміну прізвища дають можливість встановити, що відомості про період роботи з 21.01.1980 по 27.08.1980 стосуються саме позивача - ОСОБА_1 .
Щодо періоду навчання з 21.10.1980 по 28.06.1983, то суд звертає увагу на таке.
Відповідно до пункту д частини третьої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку № 637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
В спірному випадку позивач надала пенсійному органу довідку Коломийського педагогічного фахового коледжу Івано-Франківської обласної ради від 11.11.2022 № 141, згідно якої ОСОБА_12 зарахована в Коломийське педагогічне училище на денну форму навчання зі спеціальністю «Учитель співів. Музичний вихователь» з 21.10.1980 на підставі наказу № 90-к від 21.10.1980 та відрахована з Коломийського педагогічного училища у зв`язку із закінченням навчання 28.06.1983 на підставі наказу № 5 від 28.06.1983 (а.с. 33).
Як зазначено судом вище, « ОСОБА_5 » і « ОСОБА_3 » - це два фонетичні варіанти одного імені. Що важливо в період навчання позивача її прізвище, ім`я та по батькові відповідало відомостям, зазначеним в свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 30.07.1962, в якій вказано повне ім`я позивача ОСОБА_10 .
За вказаних обставин, ГУ ПФУ в Полтавській області та ГУ ПФУ в Запорізькій області безпідставно відмовили в зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її навчання з 21.10.1980 по 28.06.1983.
Щодо періоду роботи з 15.08.1983 по 20.08.1986, то згідно наданої пенсійному органу довідки Відділу освіти Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 15.11.2022 № 605/15.01-15/11, ОСОБА_10 дійсно працювала на посаді старшої піонервожатої Лук-Журівської восьмирічної школи з 15.08.1983 на підставі наказу № 191-к від 15.08.1983, звільнена з роботи з 20.08.1986 на підставі наказу № 64 від 20.08.1986 (а.с. 34).
Водночас суд звертає увагу на те, що позивач в прохальній частині позовної заяви не просить вказаний період врахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.
Щодо періоду роботи з 01.09.1986 по 01.08.1990, то позивач надала пенсійному органу довідку Департаменту інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради від 14.11.2022 № 21/24.06-23, видану ОСОБА_12 про те, що відповідно до записів у книгах нарахування заробітної плати вона працювала в Івано-Франківському міському житлово-експлуатаційному об`єднанні у період з 01.09.1986 по 01.08.1990 (а.с. 35).
Також Департамент інфраструктури, житлової та комунальної політики Івано-Франківської міської ради видав на ім`я ОСОБА_10 довідку від 14.11.2022 № 20/24.06-23 про заробітну плату для обчислення пенсії за період з вересня 1986 року по липень 1990 року (а.с. 36). Така довідка складена за формою, встановленою додатком 5 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, містить підпис керівника та бухгалтера та відтиск печатки та кутового штампу підприємства.
Окрім цього, позивач надала пенсійному органу копію наказу Івано-Франківського житлово-експлуатаційного об`єднання від 29.08.1986 № 53/ок, згідно якого ОСОБА_7 прийнято на посаду педагога-організатора ЖЕО № ІІ з 01.09.1986 (а.с. 37-38) та копію наказу Івано-Франківського житлово-експлуатаційного об`єднання від 24.12.1986 № 74/ок, згідно якого ОСОБА_7 педагога-організатора ЖЕО № ІІ тимчасово строком на один місяць з 26.12.1986 по 26.01.1987 переведено у зв`язку із службовою необхідністю на посаду педагога-організатора ЖЕО № 2 (а.с. 39-40).
Відповідач 2 та відповідач 3 не зарахували період роботи з 01.09.1986 по 01.08.1990 до страхового стажу ОСОБА_1 з тих підстав, що згідно довідки від 14.11.2022 № 21/24.06-23, виданої Департаментом інфраструктури, житлової та комунальної політики, невірно зазначено прізвище, а саме « ОСОБА_4 », а згідно паспорту « ОСОБА_4 ».
Суд звертає увагу на те, що така розбіжність в написанні прізвища « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 » є очевидною опискою, яка виникла внаслідок написання перекладу російського прізвища українською мовою з помилковим зазначенням апострофа.
При цьому, довідка від 14.11.2022 № 20/24.06-23 про заробітну плату за період з 01.09.1986 по 01.08.1990 видана на ім`я ОСОБА_10 , яке зазначене в свідоцтві про народження серії НОМЕР_3 від 30.07.1962.
Також ім`я ОСОБА_10 вказане в копії наказу Івано-Франківського житлово-експлуатаційного об`єднання від 29.08.1986 № 53/ок про прийняття на роботу (а.с. 37-38).
З огляду на вищевказані документи, відповідач 2 та відповідач 3 мали можливість встановити відомості про те, що позивач працювала з 01.09.1986 по 01.08.1990 в Івано-Франківському міському житлово-експлуатаційному об`єднанні.
В прохальній частині позовної заяви представник позивача також просить суд зарахувати окремо такий період роботи позивача з 26.12.1986 по 26.01.1987 до страхового стажу позивача.
Водночас суд звертає увагу на те, що період з 26.12.1986 по 26.01.1987 є частиною вищевказаного періоду роботи позивача з 01.09.1986 по 01.08.1990 в Івано-Франківському міському житлово-експлуатаційному об`єднанні, який, як встановлено вище, підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.
Так, у випадку зарахування до страхового стажу періоду з 01.09.1986 по 01.08.1990 та додаткового зарахування частини з такого періоду, а саме: з 26.12.1986 по 26.01.1987, така частина періоду роботи позивача з 26.12.1986 по 26.01.1987 буде зарахована двічі, що призведе до безпідставного збільшення загального страхового стажу позивача на один місяць.
За вказаних обставин, позов в частині вимог про зобов`язання відповідачів зарахувати до страхового стажу позивача періоду роботи з 26.12.1986 по 26.01.1987, є безпідставним та задоволенню не підлягає, оскільки такий період підлягає зарахуванню в межах всього періоду роботи позивача з 01.09.1986 по 01.08.1990 в Івано-Франківському міському житлово-експлуатаційному об`єднанні.
Щодо періоду роботи з 10.01.1993 по 01.05.1994, то позивач надала пенсійному органу довідку Департаменту освіти та науки Івано-Франківської міської ради від 11.11.2022 № 1076/48-31/35в, згідно якої ОСОБА_13 дійсно працювала на посаді педагога-організатора МКМЦ «Рій» по роботі з дітьми за місцем проживання з 10.01.1993 по 01.05.1994 (а.с. 43).
Що стосується періоду роботи з 03.05.1994 по 31.12.1997, то позивач надала пенсійному органу архівну довідку Архівного відділу Івано-Франківської міської ради від 19.12.2022 № 35/59-4.01/1021, згідно якої в документах Івано-Франківської житлово-експлуатаційної організації № 1 є дані про те, що ОСОБА_14 , педагога-організатора ЖЕО № 1 звільнено з 30.09.1993 на підставі наказу № 70вк від 30.09.1993 по переводу для подальшої роботи в МКМЦ «Рій». З 03.05.1994 прийнято ОСОБА_14 на посаду педагога-організатора клубу «Едельвейс» в порядку узгодженого переводу з МКМЦ «Рій» на підставі наказу № 24а/вк від 03.05.1994. Звільнено ОСОБА_14 педагога-організатора з роботи за угодою сторін з 12.05.2003 на підставі наказу № 33/вк від 12.05.2003 (а.с. 44).
Щодо доводів представника відповідача 1 про те, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
В спірному випадку відсутні підстави для встановлення встановлення факту в судовому порядку на підставі пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, оскільки в таких справах суд встановлює саме належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих в різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.
Так, не викликає сумнівів те, що відомості вищевказаних довідок роботодавців та архівних установ стосуються саме позивача. Водночас має місце різне написання одного імені.
В підтвердження вищевказаних обставин про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою, представник позивача додатково надав суду лист Івано-Франківського відділу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області від 20.12.2023 № Б-146/6/2602-23/2610/146-23 про надання інформації щодо паспортних документів на громадянку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, позивача було документовано такими паспортами:
- паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 , виданий 21.01.1998 Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області діючий, виданий у зв`язку з реформою:
- паспорт СРСР зразка 1974 року на прізвище ОСОБА_1 , серії НОМЕР_4 , виданий 10.08.1989 Івано-Франківським МВ ВС в Івано-Франківській області у зв`язку з одруженням;
- паспорт СРСР зразка 1974 року на прізвище ОСОБА_10 , серії НОМЕР_5 , виданий 27.06.1979 Рогатинським РВ ВС в Івано-Франківській обалсті вперше по досягненню віку (а.с. 47).
Таким чином, позивач у зв`язку з одруженням змінила в паспорті СРСР зразка 1974 року та паспорті громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий 21.01.1998, написання власного імені з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_5 », а також змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_4 ».
За вказаних обставин, відомості про періоди роботи ОСОБА_10 , які містяться в вищевказаних довідках роботодавців та архівних установ, стосуються позивача, яка згідно паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого 21.01.1998, є ОСОБА_1 .
Щодо долучених представником позивача до позовної заяви копій сторінок з шостої по одинадцяту трудової книжки серії НОМЕР_6 про періоди роботи з 01.08.1990 по 15.05.2003, то з огляду на відсутність першої сторінки такої трудової книжки серії НОМЕР_6 , на якій зазначаються відомості про працівника, та відсутності оригіналу такої трудової книжки, в суду немає правових підстав встановити факт належності такої трудової книжки серії НОМЕР_6 саме позивачу в цьому позовному провадженні (а.с. 41-42). Таким чином, копії сторінок з шостої по одинадцяту трудової книжки серії НОМЕР_6 не є належним та достовірним доказом в підтвердження періодів роботи позивача з 01.08.1990 по 15.05.2003.
Суд звертає увагу на те, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, відповідачами не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.
Отже, в спірному випадку ОСОБА_1 підтверджено періоди трудової діяльності з 21.01.1980 по 27.08.1980, з 21.10.1980 по 28.06.1983, з 15.08.1983 по 20.08.1986, з 01.09.1986 по 01.08.1990, з 10.01.1993 по 01.05.1994, з 03.05.1994 по 31.12.1997, які мали бути зараховані позивачу до страхового стажу. Водночас суд ще раз звертає увагу на те, що період з 15.08.1983 по 20.08.1986 позивач не просить в позовній заяві зарахувати, тобто вони не є предметом позову в цій справі. Проте, з огляду на висновок суду в цій частині трудового стажу позивача при оцінці спірних рішень щодо його належного підтвердження позивачем, відповідний пенсійний орган, який буде виконувати судове рішення в цій справі, керуючись принципом законності, за встановленого судом цього факту, повинен врахувати такий висновок суду при розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 .
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Щодо вимог позивача зобов`язального характеру, то суд вказує на таке.
Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.
Згідно із частиною другою, третьою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Отже, з огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд приймаючи рішення, не перебирає на себе повноважень територіального органу Пенсійного Фонду України щодо призначення пенсії особі за її заявою.
Таким чином, обчислення достатності страхового стажу є повноваженням відповідача, яке реалізується в процесі прийняття рішення про призначення пенсії, тож на цьому етапі позовна вимога позивача в частині зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію, є передчасною.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача за встановлених судом обставин буде зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 28.11.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 21.01.1980 по 27.08.1980, з 21.10.1980 по 28.06.1983, з 01.09.1986 по 01.08.1990, з 10.01.1993 по 01.05.1994, з 03.05.1994 по 31.12.1997, та прийняти відповідне рішення із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі.
Таким чином, позов належить задовольнити частково.
Щодо розподілу судових витрат у справі:
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
В підтвердження судових витрат у справі представник позивача подано квитанцію до платіжної інструкції № 43819943 від 22.01.2024 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 21).
З огляду на часткове задоволення позову та враховуючи, що спір виник внаслідок протиправних рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань кожного відповідача, а саме: з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, по 908,40 грн. (з розрахунку: 1211,20 грн. + (1211,20/2) грн.) судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Відмовити в задоволенні решти позову.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ідентифікаційний код 13967927, вулиця Гоголя, 34, місто Полтава, Полтавська область, 36000.

Відповідач 3: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ідентифікаційний код 20490012, проспект Соборний, 158-Б, місто Запоріжжя, Запорізька область, 69005.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.