Справа № 580/907/24
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року справа № 580/907/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду правилами спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до Дослідної станції помології імені Л.П. Симиренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національна академія аграрних наук України про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

25.01.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури (20700, Черкаська обл., м.Сміла, вул.Ю.Кондратюка, буд.25; ) в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18001, м. Черкаси, бульв.Шевченка, буд.185; ) (далі позивач) до Дослідної станції помології імені Л.П. Симиренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (19511, Черкаська обл., Черкаський р-н., с.Мліїв, вул.Симиренка, буд.9; ) (далі відповідач) про зобов`язання відповідача протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - «Контора садівництва» на вул. Симиренка, 9, с. Мліїв, Черкаська область.

Обґрунтовуючи зазначив, що всупереч вимог закону відповідач не виконав обов`язку укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини.

Ухвалою від 30.01.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив її розгляд здійснювати правилами спрощеного позовного провадження. Залучив до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національну академію аграрних наук України (01010, м.Київ, вул.Омеляновича-Павленка Михайла, буд.9; ). Вказану ухвалу сторони отримали 30.01.2024, що підтверджується даними довідок про доставку електронних листів в їх електронні кабінети.

21.02.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи зазначив, що його про включення об`єкта «Контора садівництва» до культурної спадщини не інформував жодний державний орган, у тому числі прокуратура та Управління культури та культурної спадщини. Отже, відсутність охоронного договору на об`єкт «Контора садівництва» є наслідком бездіяльності державних органів, яка полягає у невиконанні покладених на них обов`язків законодавством у сфері охорони культурної спадщини. Про існування спеціального статусу об`єкт культурної спадщини у будівлі «Контора садівництва» відповідач не знав аж до моменту звернення прокурора з позовом у цій справі. Дата реєстрації права оперативного управління в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після початку його функціонування у 2013 році не є датою виникнення у нього права користування об`єктом, оскільки таке право виникло набагато раніше, ще до прийняття Закону України «Про охорону культурної спадщини» та підзаконних нормативних актів. 11.12.2023 між ним та Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА укладено охоронний договір на пам`ятку архітектури місцевого значення «Будинок науки». Про виконану роботу він проінформував Смілянську окружну прокуратуру. Щодо спірного об`єкту «Контора садівництва» прокурор вчинив інакше. Йому стало відомо про пам`ятку архітектури місцевого значення із листа від 19.12.2023 Управління культури та культурної спадщини (так зазначено у позові). З якихось причин цією інформацією прокурор не поділився з відповідачем, а через один місяць подав позов до суду. Вважає, що такі дії суперечать інтересам держави та принципу належного урядування і тягнуть за собою непотрібні витрати ресурсів і державних коштів. До відзиву додав документацію щодо укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення «Будинок науки», а саме договір на виготовлення облікової документації від 04.10.2023 №137-М, Додатки до нього №№1-3, охоронний договір від 11.12.2023 на вказану пам`ятку.

27.02.2024 через електронний суд та 01.03.2023 засобами поштового зв`язку на адресу суду від Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури надійшли ідентичні відповіді на відзив на позовну заяву, в яких просив позов задовольнити повністю. Обгрунтовуючи зазначив, що відповідно до листа Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної військової адміністрації від 19.12.2023 №02/01-02.03-22/1280/02/01-02-12/30041 охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини не укладено, облікова документація не розроблена. Статтею 23 Закону України №1805-ІІІ передбачено, що усі власники пам`яток щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. Обов`язок укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме власник повинен бути його ініціатором. Такий висновок підтверджується судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №826/4605/16, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2015 у справі №826/10265/14, постановою Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №460/10232/21. Верховний Суд у постанові від 13.12.2018 у справі № 826/4605/16 вказав, що п. 5 Порядку № 1768 зафіксовано, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини. Отже, відповідно до норм чинного законодавства, юридичні або фізичні особи, які є власниками об`єктів культурної спадщини чи їх частин, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Всі подані сторонами документи долучені до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтовані клопотання від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Під час виконання повноважень, визначених ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», Смілянська окружна прокуратура встановила, що на території с. Мліїв знаходиться пам`ятка архітектури місцевого значення - «Контора садівництва», яка побудована в 1927 році в стилі необарокко. Основні габарити споруди: довжина 30,65 м, висота 4,38 м, ширина 16,0 м.

Відповідно до п.9 Статуту Дослідної станції помології імені Л.П. Симиренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України, затвердженого Президентом НААН України 16.04.2018, наукова установа має відокремлене майно, самостійний баланс. На балансі наукової установи знаходиться майно, закріплене за нею Академією на праві оперативного управління, придбане за рахунок коштів загального або спеціального фондів Державного бюджету. Пунктом 18 Статуту передбачено, що майновий комплекс наукової установи складають усі матеріальні та нематеріальні активи, що обліковуються на балансі Наукової установи і передані Академією на праві оперативного управління, а також придбані Науковою установою за рахунок бюджетних коштів га коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законодавством.

Листом від 22.11.2023 №52/4-7638вих23 Смілянська окружна прокуратура звернулась до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА за інформацією про вжиті заходи щодо збереження пам`яток культури, в тому числі «Контори садівництва», зокрема в судовому порядку.

Листом від 19.12.2023 №02/01-02.03-22/1280І02/01-02-12/30041 Управління культури та культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації повідомило, що рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 19.04.1990 № 76 «Про доповнення списку пам`яток архітектури області, що перебувають під охороною держави» «Контора садівництва», що знаходиться за вказаною вище адресою, взято на облік і охорону, як пам`ятку архітектури місцевого значення XIX ст., охоронний №74.

Згаданий об`єкт культурної спадщини «Контора садівництва» згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно перебуває у праві власності Національної академії аграрних наук України та на праві оперативного відання Дослідної станції помології імені Л.П. Симиренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України.

Управління культури та культурної спадщини Черкаської обласної військової адміністрації листом вх. від 19.12.2023 №3190 вх.23 повідомило, що направило лист від 15.08.2022 №377/03.01-25 до територіальних громад Черкаської області щодо повідомлення власників пам`яток, у т. ч. щодо вказаного вище об`єкта, про необхідність укладення охоронних договорів. Користувачі таких об`єктів до нього із запитами щодо їх укладення не зверталися.

Виконавчий комітет Мліївської сільської ради листом від 12.01.2024 №81/02-27 повідомив, що «Контора садівництва» перебуває на балансі відповідача.

Листом від 19.01.2024 №52/4-408вих-24 Смілянська окружна прокуратура повідомила позивача про намір представництва інтересів держави в його особі в суді. Тому звернулася в суд з вищевказаним позовом.

Для правової оцінки встановлених обставин спору суд врахував вимоги абзацу першого ст.19 Конституції України щодо обов`язку всіх органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб діяти виключно в межах, порядку та спосіб, що визначені законом.

Відповідно окремих положень до ст.1371 Основного закону в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі ЗУ №1697-VII) на прокуратуру покладається функція представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України.

Керівник окружної прокуратури відповідно до п.1 ч.1 ст.13 ЗУ №1697-VII представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Питання представництва прокурором інтересів громадянина або держави врегульоване ст.23 зазначеного Закону.

Зокрема, воно полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження:

1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням);

2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження;

3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи;

4) брати участь у розгляді справи;

5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом;

6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді;

7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.24 ЗУ №1697-VII право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Оскільки питання належного функціонування об`єктів культурної спадщини відповідає інтересам держави, а отримана прокурором під час листування інформація свідчила про наявність ознак порушення законодавства, наявність підстав для його звернення в суд обґрунтована та підтверджена.

Право суспільства на збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, гарантоване ст. 54 Конституції України.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України від 8 червня 2000 року № 1805-III «Про охорону культурної спадщини» (далі ЗУ № 1805-III). Охорона об`єктів культурної спадщини визнається одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Отже, держава в особі її органів зобов`язана забезпечувати на своїй території охорону об`єктів культурної та історичної спадщини, вживати заходи для здійснення обліку таких об`єктів, запобіганню руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечувати їх захист, збереження та утримання, що, головним чином, спрямовано на захист суспільного (публічного) інтересу.

Згідно з абз.6 ст.1 ЗУ № 1805-III пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Відповідно до абз. 22 ч.1 ст.1 ЗУ №1805-III щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону.

Згідно з абз.5, 6 ч.2 ст.2 ЗУ № 1805-III за видами об`єкти культурної спадщини поділяються на:

об`єкти архітектури - окремі будівлі, архітектурні споруди, що повністю або частково збереглися в автентичному стані і характеризуються відзнаками певної культури, епохи, певних стилів, традицій, будівельних технологій або є творами відомих авторів;

об`єкти містобудування - історично сформовані центри населених місць, вулиці, квартали, площі, комплекси (ансамблі) із збереженою планувальною і просторовою структурою та історичною забудовою, у тому числі поєднаною з ландшафтом, залишки давнього розпланування та забудови, що є носіями певних містобудівних ідей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 ЗУ № 1805-III власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Використання пам`ятки повинно здійснюватися відповідно до режимів використання, встановлених органами охорони культурної спадщини, у спосіб, що потребує як найменших змін і доповнень пам`ятки та забезпечує збереження її матеріальної автентичності, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби тощо.

Статтею 23 ЗУ № 1805-III передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Отже, охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст. 23 ЗУ № 1805-III.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму. Законом передбачається обов`язкове укладення власником пам`ятки чи її частини охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини вже після переходу права власності. Отже, охоронний договір, укладений на підставі ст.23 ЗУ №1805-III, є адміністративним договором. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суд від 23.12.2019 у справі №806/1536/18.

Згідно з ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст.23 ЗУ № 1805-III передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 (далі - Порядок №1768), власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Пунктом 5 Порядку №1768 передбачено, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Отже, обов`язок щодо укладення охоронного договору покладається саме на власника пам`ятки, а не на орган охорони культурної спадщини, і саме власник повинен бути його ініціатором.

Вказаний висновок підтверджується й судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №826/4605/16. Так, Верховний Суд у вказані постанові вказав, що пунктом 5 Порядку зафіксовано, що в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Відповідно до п.6 Порядку №1768 до охоронного договору додаються:

1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого затверджується центральним органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини) на момент укладення охоронного договору. Для ансамблів (комплексів) складається окремий акт на кожний їх об`єкт. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на 5 років. Якщо стан пам`ятки значно змінився (після проведення ремонтних, реставраційних та інших робіт чи внаслідок дії чинників, що призвели до руйнування або пошкодження), - у п`ятиденний термін після його зміни;

2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, знаходяться на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання;

3) план поверхів пам`яток-будівель і споруд (у масштабі 1:100);

4) план інженерних комунікацій та зовнішніх мереж (за наявності);

5) генеральний план земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка (у масштабі 1: 50, 1:100, 1:500, 1:1000 або 1:2000);

6) паспорт пам`ятки.

Отже, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка до якого мають бути додані додаткові документи.

Згідно з п.17 ч.1 ст.6 ЗУ № 1805-III до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить укладення охоронних договорів на пам`ятки.

Відповідно до п.1 Положення про Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної військової адміністрації, затвердженого розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 29.09.2022 № 321 (далі - Положення), позивач є структурним підрозділом Черкаської обласної військової адміністрації, що утворюється головою облдержадміністрації і в межах області забезпечує виконання покладених на нього завдань.

Згідно з підп.6 п.5 Положення позивач відповідно до покладених на нього завдань, забезпечує в межах своїх повноважень захист об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження, укладання охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини. Рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 19.04.1990 № 76 «Про доповнення списку пам`яток архітектури області, що перебувають під охороною держави» «Контора садівництва», що знаходиться в с.Мліїв вул.Симиренка, 9, взята на облік і охорону, як пам`ятка архітектури місцевого значення XIX ст., охоронний номер 74. Відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується перебування її на праві власності Національної академії аграрних наук України та на праві оперативного відання відповідача.

Отже, відповідач зобов`язаний укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини. Всупереч вищевказаним нормам законодавства відповідач не виконав цього обов`язку, хоча знав про існування об`єкту культурної пам`ятки архітектури, що підтверджується листом позивача вх. від 19.12.2023 №3190 вх.23, згідно з яким він направив лист від 15.08.2022 №377/03.01-25 до територіальних громад Черкаської області щодо повідомлення власників пам`яток, у т. ч. щодо вказаного вище об`єкта про необхідність укладення охоронних договорів. Доводи відповідача про те, що жодний державний орган, у тому числі прокуратура та позивач не інформували його про включення об`єкта «Контора садівництва» до культурної спадщини, не обґрунтовані та не враховані судом. Зазначена пам`ятка залишається без захисту внаслідок відсутності укладеного охоронного договору, а докази поважності тому причин не встановлено. Докази вжиття дієвих і необхідних заходів щодо утримання та приведення її до належного стану відповідачем відсутні, що свідчить про обґрунтованість доводів позивача про ризик знищення її індивідуальності та автентичності, як основних елементів (ознак) об`єкта культурної спадщини. Доводи відповідача про укладення охоронного договору на пам`ятку архітектури місцевого значення «Будинок науки» та додані до відзиву документи, зокрема, договір на виготовлення облікової документації від 04.10.2023 №137-М, Додатки до нього №№1-3, охоронний договір від 11.12.2023, стосуються іншого об`єкта культурної спадщини.

Оскільки станом на час розгляду цієї адміністративної справи охоронний договір на вищезазначену пам`ятку архітектури не укладено, а власник вказаного вище об`єкту з відповідною заявою до позивача не звертався, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав зобов`язати відповідача протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з позивачем на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, вказаний охоронний договір на об`єкт культурної спадщини «Контора садівництва».

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки такого виду витрат не підтверджено і сплата судового збору за звернення до суду до них не віднесена, відсутні підстави для розподілу судових витрат і присудження на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов Заступника керівника Смілянської окружної прокуратури (20700, Черкаська обл., м.Сміла, вул.Ю.Кондратюка, буд.25; ) в інтересах держави в особі Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18001, м. Черкаси, бульв.Шевченка, буд.185; ).

Зобов`язати Дослідну станцію помології імені Л.П. Симиренка Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України (19511, Черкаська обл., Черкаський р-н., с.Мліїв, вул.Симиренка, буд.9; ) протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Управлінням культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18001, м. Черкаси, бульв.Шевченка, буд.185; ) на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, охоронний договір на об`єкт культурної спадщини «Контора садівництва», розташований на вул. Симиренка, 9, у с.Мліїв Черкаського району Черкаської області.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 01.04.2024.