Справа № 240/23687/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/23687/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу для перерахунку пенсії його трудового стажу періодів роботи: в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 до 31.12.1991 та січень 1993 року, у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 до 30.06.1995;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до його страхового стажу трудовий стаж періодів роботи в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 по 31.12.1991 та січень 1993 року у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 до 30.06.1995;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу періоду роботи в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 до 31.12.1991 та січень 1993 року, у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 по 30.06.1995 з часу звернення із заявою про призначення пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказав на бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, Управління) щодо відмови йому у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 по 31.12.1991, січня 1993 року та з 01.01.1995 до 30.06.1995 у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс", з мотивів відсутності у підтверджуючих довідках необхідних реквізитів та штампів, а також наявних невідповідностей у поданих до Управління довідках.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 16.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

08.09.2023 від представниці Управління надійшов до суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із тим, що трудова книжка позивача заповнена 05.10.1990, при цьому її бланк виготовлений типографією у 1993 році та записи в ній не відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а також на уточнюючих довідках відсутні кутові штампи та вихідні реквізити, з огляду на, що підстави для перерахунку пенсії із врахуванням спірного страхового стажу відсутні.

Разом із відзивом на позов, представниця відповідача надіслала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у задоволенні якого ухвалою суду від 25.09.2023 відмовлено.

Під час розгляду судом даної справи встановлено, що у матеріалах адміністративної справи відсутні матеріали пенсійної справи позивача, що унеможливлювало розгляд даних спірних правовідносин, у зв`язку із чим ухвалою суду від 16.01.2024 витребувано від Управління необхідні документи.

01.04.2024 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів представником Управління подано до суду матеріали пенсійної справи позивача.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію по інвалідності, яка призначена йому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV) та обчислена на підставі страхового стажу у розмірі 15 років 11 місяців 14 дні, про що свідчить відповідний розрахунок наявний в матеріалах справи.

Позивач не погодившись із нарахованим Управлінням розміром його страхового стажу звернувся до суду за захистом порушених прав.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 у справі №240/11603/19 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 про зарахування у трудовий стаж періодів роботи: у кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 по 31.12.1991 та січень 1993 року, у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 по 30.06.1995 та не прийняття відповідного рішення з цього питання та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути заяви ОСОБА_1 про зарахування у трудовий стаж періодів роботи: у кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 по 31.12.1991 та січень 1993 року, у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 по 30.06.1995 з прийняттям відповідного рішення з цього питання.

На виконання рішення суду прийнятого у справі №240/11603/19 Управлінням винесено рішення про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії від 21.08.2020, з підстав відсутності у підтверджуючих довідках необхідних реквізитів та штампів, а також наявних невідповідностей у поданих до Управління довідках.

Листом від 21.08.2020 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення.

У подальшому позивач неодноразово звертався до Управління із заявами з питань правильності обчислення страхового стажу, у відповідь на які отримав листи від 01.12.2021, 29.06.2022, 13.09.2022 та 26.05.2023, якими його повідомлено про відсутність підстав для врахування до страхового стажу періодів його трудової діяльності у кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 по 31.12.1991 та січень 1993 року та у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 по 30.06.1995.

Позивач вважаючи протиправною бездіяльність Управління, щодо відмови у врахуванні до його страхового стажу певного періоду роботи звернувся до суду за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між учасниками справи щодо зарахування періоду навчання до страхового стажу позивача та перевіряючи фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зважає на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

При цьому, статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Вказане право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788-XII) визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Відтак, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (абз.33 ст.1 Закон № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Статтею 56 Закону №1788-XII визначаються види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок).

Вимоги до ведення трудової книжки та до оформлення записів до неї, регламентовані Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженої постановою Держкомпраці.СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252), зі змінами, внесеними постановою Держкомпраці від 19.10.1990 № 412 та підпунктом 2.4 пунктом 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок ш підприємствах, в установах і організаціях, ствердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110 (далі - Інструкція).

Пунктом 1 Порядку обумовлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2 вказаного Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У той час, спірні правовідносини виникли з приводу незарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 08.10.1990 по 31.12.1991 та січень 1993 року у кооперативі "Монтажник" та з 01.01.1995 по 30.06.1995 у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс".

Згідно із записом №1 здійсненим у трудовій книжці позивач відповідно до протоколу №2 від 05.10.1990 прийнятий на роботу голови кооперативу "Монтажник" та з 1998 року звільнений у зв`язку із ліквідацією кооперативу "Монтажник" (без дати та номера протоколу, при цьому завірено підписом посадової особи, якою вчинено запис та скріплено відповідною печаткою). Відповідно до запису на аркуші 11 трудової книжки, позивач на підставі рішення №92 від 15.12.1994 прийнятий на роботу директором виробничо-комерційної фірми "Бамакс" та рішенням зборів засновників від 15.09.2004 звільнений з посади за власним бажанням, згідно з ст.38 Кодексу законів про працю України (протокол №2 від 15.07.2004, міститься в матеріалах справи).

На підтвердження трудової діяльності позивача у кооперативі "Монтажник" у спірний період в матеріалах справи міститься довідка засновника кооперативу "Монтажник" про його трудову діяльність у період з 08.10.1990 (на підставі протоколу зборів засновників №2 від 08.10.1990) по 09.09.1998 (на підставі протоколу зборів засновників №12 від 09.09.1998). Разом з тим, відповідно до довідки засновника виробничо-комерційної фірми "Бамакс" позивач працював у період з 15.12.1994 (на підставі протоколу №1 зборів засновників виробничо-комерційної фірми "Бамакс" ЛТД від 15.12.1994) по 15.07.2004 (на підставі протоколу №2 зборів засновників виробничо-комерційної фірми "Бамакс" ЛТД від 15.07.2004).

Щодо незарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 08.10.1990 по 31.12.1991 та січня 1993 року у кооперативі "Монтажник" та з 01.01.1995 по 30.06.1995 у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс".

Як вже зазначалося, позивач відповідно до записів трудової книжки, копії деяких аркушів якої містяться в матеріалах справи, у період з 08.10.1990 по 09.09.1998 працював у кооперативі "Монтажник", тобто у період який охоплює спірний (з 08.10.1990 по 31.12.1991, та січень 1993 року). У той час, як свідчать матеріали пенсійної справи, трудова книжка містить записи на сторінці 3 про працевлаштування (08.10.1990) та звільнення (09.09.1998) із вказаного кооперативу. При цьому наступні записи наявні на сторінках 5 та 11 трудової книжки позивача, свідчать про його працевлаштування на інших підприємствах, зокрема Малому приватному підприємстві "Лотос" та Баранівському РК ТСО України. Вказані записи датовані 1993, 1994 та 1995 роками, тобто роками попередніми даті звільнення (09.09.1998) позивача з кооперативу "Монтажник", та свідчать про трудову діяльність на інших підприємствах. Тобто матеріали додані позивачем на підтвердження страхового стажу містять відомості про трудову діяльність позивача на посаді комерційного директора в Малому приватному підприємстві "Лотос" у період з 20.06.1993 по 13.04.1995 (вказана трудова діяльність також підтверджена довідкою складеною генеральним директором підприємства та скріпленою печаткою) та про трудову діяльність ОСОБА_1 у Баранівському РК ТСО України на посаді комерційного директора з 01.12.1994 по 12.05.1995 (на підтвердження вказаного в матеріалах справи міститься уточнююча довідка в.о. директора Баранівського РСКТК №152 від 14.07.2015).

Таким чином матеріали справи свідчать про трудову діяльність позивача у спірні періоди також на інших підприємствах, зокрема в Малому приватному підприємстві "Лотос" та у Баранівському РК ТСО України.

Однак, як вже зазначалося, що до страхового стажу відноситься лише період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, тобто особою самостійно або за яку сплачувалися страхові внески до Пенсійного органу.

У той час змістом довідки кооперативу "Монтажник" підтверджується виплата заробітної плати позивачу у оскаржуваний період з жовтня 1990 року по грудень 1991 року та відрахування на такі виплати страхових внесків до Пенсійного фонду. Вказана довідка складена та підписана керівником кооперативу "Монтажник" та головних бухгалтером такого кооперативу. Відсутність кутового штампу та вихідного номеру на такій довідці, що стало підставою для відмови у зарахуванні такої трудової діяльності до страхового стажу, на думку суду, не спростовує інформацію викладену у такій.

Крім того, довідкою Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі №3710 від 17.11.2015 підтверджено, що у період з січня 1995 року по червень 1995 року за позивача виробничо-комерційною фірмою "Бамакс" нараховано та сплачено страхові внесків у сумі 80 603 тис. крб.

З огляду на що, суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для Пенсійного фонду щодо обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17, від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в спірному рішенні вказало на необхідність надання позивачем уточнюючої довідки для підтвердження вказаного вище періоду роботи.

Позивач до матеріалів справи долучив лист "Трудового архіву Баранівського району Житомирської області" №5 від 12.01.2023 зі змісту якого слідує, що документи з кадрових питань (особового складу) за період роботи: з 05.10.1990 по 1998 рік позивача у кооперативі "Монтажник", з 20.06.1993 по 30.07.1994 в Малому приватному підприємстві "Лотос", з 01.12.1994 по 12.05.1995 в Баранівському РК ТСО України та з 15.12.1994 по 01.07.2000 у виробничо-комепційній фірмі "Бамакс" до Трудового архіву не поступили, а тому видати довідку про підтвердження стажу не є можливим.

Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені відповідними доказами, суд зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, складання довідок на підтвердження страхового стажу та не повинен контролювати роботодавця щодо їх заповнення та формування. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці та відповідних довідок.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

За встановлених судом обставин, твердження представника Управління про наявність вказаних вище недоліків у підтверджуючих довідках (відсутність кутового штампу, вихідного номера), як підстави для незарахування періоду роботи в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 до 31.12.1991 та січень 1993 року, також у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 до 30.06.1995 до страхового стажу позивача, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Управління рахує, що записи у трудовій книжці не відповідають Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58). При цьому, додатково звертає увагу, що запис №1 здійснений у трудовій книжці 05.10.1990, у той час бланк трудової книжки виготовлений типографією у 1993 році. Крім того, незарахування спірного періоду до трудового стажу позивача відповідач обґрунтовує відсутністю у підтверджуючих довідках кутових штампів та вихідного номера реєстрації та відтиску печаток на довідках і протоколах зборів кооперативу зроблених різними чорнилами.

Тобто, на переконання відповідача записи трудової книжки не відповідають вимогам Інструкції №58.

Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т. ч. внесення до неї записів та поставлення печаток, як вже зазначалося є роботодавець.

Положеннями Закону №1058-IV визначено, що підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці чи підтверджуючих довідках.

Отже, враховуючи викладене, позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення своєї трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, а тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на належний соціальний захист.

Таким чином, посадові особи Пенсійного фонду, безпідставно переклали відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди його роботи на самого позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому такі дії суд не вважає правомірними, та такими, які вчинені відповідно до вимог чинного законодавства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усі формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Разом з тим, під час розгляду заяви позивача, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці чи підтверджуючих довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтверджені факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З огляду на встановлені обставини справи, суд не бере до уваги твердження відповідача про відсутність підтверджуючих довідок, оскільки таке спростоване матеріалами справи, а тому не може бути обґрунтованою підставою для відмови в зарахуванні даного трудового періоду до страхового стажу позивача.

Зазначені сумніви, які виникли у суб`єкта владних повноважень можуть бути перевірені та усунені лише за наслідками здійснених таким органом відповідних запитів до організації, що визначено положеннями Порядку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою №637.

Відтак, відповідно статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботу в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 до 31.12.1991 та січень місяць 1993 року, у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 до 30.06.1995.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини справи адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу для перерахунку пенсії періодів його роботи: в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 до 31.12.1991, січень 1993 року та у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 до 30.06.1995 та зобов`язання зарахувати до його страхового стажу таких періодів трудової діяльності.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 242-246, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003. ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу для перерахунку пенсії його трудового стажу періодів роботи: в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 до 31.12.1991, січень 1993 року та у виробничо-комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 до 30.06.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в кооперативі "Монтажник" з 08.10.1990 по 31.12.1991, січень 1993 року, у виробничо- комерційній фірмі "Бамакс" з 01.01.1995 до 30.06.1995 та здійснити відповідний перерахунок пенсії з дати призначення пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 02 квітня 2024 р.