Справа № 640/8063/21
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року № 640/8063/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати бездіяльність відповідача, яка виражена у не наданні вичерпної відповіді на питання, поставлені у зверненні від 18 лютого 2021 р. №18/02-К;

- зобов`язати відповідача розглянути та надати вичерпну відповідь на питання, поставлені у зверненні від 18 лютого 2021 р. №18/02-К.

В обґрунтування позовної заяви вказано, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність під час розгляду звернення №18/02-К. Позивач критично ставиться до аргументів, викладених в листі відповідача, як на підставу відмови від надання вичерпних відповідей на поставленні у звернені питання. Своєю бездіяльністю відповідач порушує право позивача на отримання інформації від органу державної влади, яке гарантоване Конституцією України. Також, позивач не погоджується із доводами відповідача, що вказане звернення є адвокатським запитом, оскільки відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об?єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. Водночас, звернення від 18.02.2021 №18/02-К не є адвокатським запитом, а є письмовим зверненням в інтересах клієнта в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян», якому адвокат надає правничу (правову) допомогу на умовах договору про надання правничої (правової) допомоги. Крім того, позивач звертає увагу суду, що лист Національного агентства від 24.02.2021 №113-02/10266/21 не підписаний керівником Національного агентства або особою, яка виконує його обов?язки, як того вимагає стаття 15 Закону. Взагалі згаданий лист є паперовою копією електронного документа. Будь - якої відповіді від відповідача на електронну адресу, зазначену у зверненні від18.02.2021 №18/02-К позивач та її представник не отримували. Позивач особливо звертає увагу суду, що приписи Закону не ототожнюють паперову копію електронного документу з оригіналом такого документу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/8063/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, у провадженні якого перебувала справа №640/8063/21, матеріали даної справи передано на повторний автоматичний розподіл між суддями. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2022 дану справу передано для розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Скочок Т.О.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.05.2022 вказану адміністративну справу прийнято до провадження та вирішено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

11.05.2023 від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла адміністративна справа №640/8063/21 на виконання Закону України № 2825-IX від 13 грудня 2022 року Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

11.05.2023 протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями цю справу передано на розгляд судді Журавлю В.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 17.05.2023 (суддя Журавель В.О.) прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 за № 949/0/15-23 ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з пунктами 2.3.3, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, підпункту 3.3.2 пункту 3.3 частини 3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду Київського окружного адміністративного суду призначено повторний автоматизований розподіл справ на підставі Розпорядження від 03.01.2024 №2-р/ка.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/8063/21 передано 15.01.2024 на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 р. адміністративну справу №640/8063/21 прийнято до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розгляд справи ухвалено здійснювати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В матеріалах справи наявний поданий 03.06.2021 р. відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач повністю заперечує проти вимог позову, оскільки дії Національного агентства щодо розгляду звернення №18/02-K та надання за результатами такого розгляду відповіді №113-02/10266/21 повністю узгоджуються з чинним законодавством, а тому твердження позивача щодо протиправної бездіяльності Національного агентства є безпідставними і не відповідають дійсним обставинам справи.

Також в матеріалах справи наявні відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких позивач сторони наполягають на своїх правових позиціях.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

18.02.2021 за вих.№18/02-К ОСОБА_1 направила на офіційну поштову адресу Національного агентства з питань запобігання корупції письмове звернення щодо надання пояснень.

В своєму зверненні позивач порушила перед Національним агентством наступні питання:

1. Роз?яснити, чи вважається начальник відділу експертизи генеричних лікарських засобів Управління експертної роботи Департаменту експертизи реєстраційних матеріалів Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров?я України» посадовою особою юридичної особи публічного права?

2. Роз?яснити, чи виникає обов?язок у начальника відділу експертизи генеричних лікарських засобів Управління експертної роботи Департаменту експертизи реєстраційних матеріалів Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров?я України» щодо подання декларації та інших заходів фінансового контролю у встановленому законом порядку?

3. Роз?яснити, чи поширюється дія розділу VII Закону «Фінансовий контроль» на начальника відділу експертизи генеричних лікарських засобів Управління експертної роботи Департаменту експертизи реєстраційних матеріалів Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров?я України»?

01.03.2021 представником позивача - адвокатом Тарановим Станіславом Ігоровичем отримано засобами поштового зв?язку лист Національного агентства №113-02/10266/21 від 24.02.2021 року, який підписано керівником юридичного управління ОСОБА_3 .

У своїй відповіді позивач стверджує, що звернення щодо надання роз?яснень від 18.02.2021 №18/02-К є адвокатським запитом, а відтак приписами статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» заборонено звертатися адвокатам за наданням консультацій і роз?яснень положення законодавства.

Також, відповідач у своєму листі від 24.02.2021 №113-02/10266/21 посилається на те, що вказане звернення позивача не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян», зазначене звернення є проханням про надання роз?яснень.

Крім того, відповідачем зазначено, що роз`яснення, які відображають позицію Національного агентства щодо застосування положень Закону стосовно вимог фінансового контролю, опубліковані на сайті https://nazk.gov.ua/uk.

Не погодившись з такою відповіддю на свій запит, що згідно позиції позивача є бездіяльністю, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, з урахуванням дії норми закону в часі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як протиправну бездіяльність суб?єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов?язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб?єкта владних повноважень, були об?єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Закон України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

У ст. 11 Закону встановлено перелік повноважень Національного агентства як державного органу, що по суті є визначенням його владних управлінських функцій.

Суд одразу зауважує, що під протиправною бездіяльністю слід розуміти безпідставне не вжиття Національним агентством юридично значимих дій, вжиття яких належить до його компетенції.

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що Національним агентством під час розгляду її звернення протиправно не застосовано норми Закону №393/96-ВР, та безпідставно зроблено посилання на Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що призвело до ненадання відповіді на поставлені у зверненні запитання.

Так, ОСОБА_1 звернулась до Національного агентства із зверненням про надання роз`яснень норм Закону.

Таке звернення було подано в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об?єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов?язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ст. 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об?єднань громадян, посадових осіб.

Отже, з аналізу наведених положень законодавства вбачається, що звернення Nє 18/02-К не є заявою, скаргою або пропозицією в розумінні Закону Nє 393/96-ВР, а тому у Національного агентства були відсутні правові підстави для надання відповіді на нього в порядку вказаного закону.

Крім того, як вже зазначалося, у зверненні №18/02-К ОСОБА_1 просить відповідача надати роз?яснення норм Закону.

Разом з тим, згідно ст. 12 Закону №393/96-ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Необхідно зазначити, що повноваження Національного агентства щодо надання роз?яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів передбачені п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону.

Згідно статті 12 Закону №393/96-ВР дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Отже, звернення громадян стосовно надання роз`яснень щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів не підлягають розгляду у порядку та відповідно до Закону №393/96-ВР, що вказує на безпідставність тверджень позивача про необхідність застосування його норм під час розгляду її звернення.

Щодо тверджень позивача про безпідставність застосування Національним агентством норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд зазначає наступне.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що Національне агентство безпідставно дійшло висновку, що подане нею звернення є адвокатським запитом.

Як вбачається зі змісту звернення №18/02-К, останнє оформлено та подано з урахуванням норм Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закону №5076-VI).

Згідно Закону №5076-VI адвокатський запит - це спосіб отримання адвокатом інформації від державних органів та приватних організацій (підприємств) в рамках надання правової допомоги клієнту.

Суд зауважує, що направлення за підписом адвоката індивідуальних звернень від імені громадян, яким надається правова допомога чинне законодавство, на момент виникнення спірних відносин, не передбачало.

Згідно зі ст. 24 Закону №5076-VI адвокатський запит це письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об?єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Отже, особливістю адвокатського запиту є те, що звернутися з адвокатським запитом може лише адвокат.

Проаналізувавши зміст звернення №18/02-К суд дійшов висновку, що він являється адвокатським запитом, оскільки має всі характерні для цього ознаки, а саме:

1. Надання правової допомоги клієнту відповідно до укладеної угоди - адвокат Таранов С.І. в підтвердження повноважень щодо надіслання звернення №18/02-К від імені ОСОБА_1 зазначає, що ним надається правнича допомога позивачці відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги №01-09/2020 від 01.09.2020 року, копія якого додана до звернення, а також посвідчена копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 ;

2. Оформлення запиту на фірмовому бланку адвоката і підписання його адвокатом - звернення №18/02-К підписане адвокатом Тарановим С.I. та оформлене на бланку адвоката.

Оскільки звернення №18/02-К за своїм змістом і суттю є адвокатським запитом, Національним агентством правомірно розглянуто дане звернення відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Також необхідно зазначити, що адвокат здійснює надання правової допомоги клієнту на професійній основі і згідно ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI може, зокрема, надавати консультації і роз?яснення з правових питань.

Необхідно зазначити щодо суті питань, які були порушенні у зверненні №18/02-К та правових підстав для відмови у наданні роз?яснень на поставлені у ньому питання.

Зі змісту звернення №18/02-К вбачається, що питання, які були порушенні у ньому стосувались надання роз`яснень щодо застосування положень Закону.

Натомість ч. 1 ст. 24 Закону №5076-VI визначено, що адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз?яснень положень законодавства. Відтак, вказаною нормою закону чітко визначена заборона адвокатам звертатися із адвокатськими запитами про надання роз?яснень законодавства.

Щодо повноважень керівника юридичного управління Національного агентства підписувати відповідь від 24.02.2021 №113-02/10266/21 суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону правову основу діяльності Національного агентства становлять Конституція України, міжнародні договори, згоду на обов?язковість яких надано Верховною Радою України, цей та інші закони України, а також прийняті відповідно до них інші нормативно-правові акти.

Відповідно до пп. 4 п. 4 розділу VI Положення про Юридичне управління, затверджене наказом Національного агентства від 11.03.2020 №92/20 Керівник Управління в межах своїх повноважень, зокрема, підписує документи, конкретні види яких визначаються Інструкцією з діловодства в Національному агентстві.

Наказом Національного агентства від 03.03.2020 №80/20 затверджено Інструкцію з діловодства в Національному агентстві (далі - Інструкція з діловодства), яка, зокрема, встановлює вимоги щодо: документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними в електронній та паперовій формах, у Національному агентстві, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням; порядку проходження електронного документа з моменту його створення або одержання і до моменту відправлення або передавання до структурного підрозділу апарату Національного агентства, відповідального за ведення архівної роботи.

Так, відповідно до п.п. 3.20.2. та 3.20.3 розділу ІІІ Інструкції з діловодства передбачено, що листи Національного агентства, адресовані Президенту України, Голові Верховної Ради України, Прем?єр-міністру України, віцепрем?єр-міністрам України, Міністру Кабінету Міністрів України, керівнику. Офісу Президента України, іншим вищим посадовим особам державного органу влади, центральним органам державної влади, народним депутатам України, посольствам, консульствам, міжнародним представництвам і організаціям та органам державної влади підписуються Головою Національного агентства.

Листи інформаційного характеру, листи-запити, листи-відповіді на запити, листи-роз?яснення на запити державних органів, Апарату Верховної Ради України, Апарату Офісу Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, народних депутатів України, суб?єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, фізичних та юридичних осіб і їх об?єднань підписуються заступниками Голови Національного агентства відповідно до розподілу обов?язків, керівником апарату Національного агентства, заступниками керівника апарату Національного агентства, керівником самостійного структурного підрозділу апарату Національного агентства відповідно до компетенції.

Зазначені положення Інструкції з діловодства регулюють діяльність Національного агентства щодо порядку розгляду звернень фізичних та юридичних, зокрема, адвокатських запитів, і відповідно підтверджують повноваження керівника юридичного управління Національного агентства в межах компетенції забезпечувати розгляд адвокатських запитів і право підписувати відповіді за результатами такого розгляду.

Відтак, враховуючи, що розгляд питань, порушених у зверненні №18/02-К відносився до компетенції юридичного управління, а тому саме цим самостійним структурним підрозділом було надано відповідь №113-02/10266/21.

Крім того, надання відповіді від 24.02.2021 №113-02/10266/21, підписаної за допомогою кваліфікованого електронного підпису керівника відповідає чинному законодавству та не змінює юридичної сили такого документа.

Відповідно до ст. 7 «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов?язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред?явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 №55 «Про деякі питання документування управлінської діяльності» затверджено Типову інструкцію з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну (далі - Типова інструкція).

Крім того, вказаною постановою Уряду зобов?язано Міністерства, інші центральні та місцеві органи виконавчої влади в тримісячний строк привести власні нормативно-правові акти, зокрема про затвердження інструкцій з діловодства для підприємств, що належать до сфери їх управління, у відповідність із цією постановою.

На виконання вказаних вимог Національним агентством було розроблена і затверджена Інструкція з діловодства, яка відповідає Типовій інструкції.

Так, згідно вимог п. 2, 3 та 5 Розділу І Типової інструкції основною формою провадження діловодства в установах є електронна.

Документування управлінської інформації в установах здійснюється в електронній формі із застосуванням кваліфікованого електронного підпису, кваліфікованої електронної печатки та кваліфікованої електронної позначки часу, крім випадків наявності обґрунтованих підстав для документування управлінської інформації у паперовій формі, якими визнаються: документи, що містять інформацію з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом; електронні документи, що не можуть бути застосовані як оригінал згідно з вимогами закону; документи, вимога щодо опрацювання яких у паперовій формі встановлена актами Кабінету Міністрів України.

Діловодство у паперовій формі допускається лише для документів, визначених пунктом 2 цієї Інструкції.

Проходження в діловодстві установи одного і того ж документа в електронній та паперовій формі не допускається.

Згідно п.п. 56, 57 Розділу III Типової інструкції надсилання документів незалежно від форми їх створення, здійснюється через систему взаємодії.

У разі створення документа у паперовій формі адресату надсилається лише його фотокопія через систему взаємодії, крім випадку надсилання документів установі чи особі, які не є користувачами системи взаємодії, та документів, визначених пунктом 2 цієї Інструкції.

Якщо адресат не є користувачем системи взаємодії, реєстратор установи створює засвідчену паперову копію електронного документа та надсилає за належністю згідно з вимогами інструкції з діловодства установи.

Аналогічні положення містяться в Інструкції з діловодства, зокрема, в п. 4.6.5 розділу IV якої визначено, що розгляд документа у паперовій формі здійснюється службою діловодства Національного агентства з використанням системи електронного документообігу Національного агентства у тому ж порядку, що й розгляд електронного документа.

Підписання електронного документа здійснюється за допомогою кваліфікованого електронного підпису відповідно до цієї Інструкції (п. 3.20.17 розділу ІІІ Інструкції з діловодства).

Згідно п.п. 3.20.25, 3.20.19 розділу ІІІ Інструкції з діловодства розшифрування підпису в реквізиті «Підпис» друкується на рівні останнього рядка назви посади. Після підписання документа в електронній формі він автоматично реєструється та відправляється.

Вихідні документи, створені в Національному агентстві, надсилаються адресатам з використанням засобів системи взаємодії, поштового зв?язку; електрозв?язку, а також доставляються кур?єрською, фельд?егерською службою (п. 4.10.5 розділу IV Інструкції з діловодства).

Враховуючи зазначені положення законодавства, які були чинні на момент виникнення спірних відносин та аналізуючи зміст відповіді №113-02/10266/21 вбачається, що вона відповідає законодавчо визначеним вимогам щодо оформлення такого документа, зокрема, містить необхідні реквізити, які дають змогу перевірити його справжність і цілісність, а саме - штрих код, QR-код, номер та дату реєстрації, ПІБ посадової особи, яка підписала паперову копію документу за допомогою КЕП.

Додатково, суд вважає за необхідне зазначити, що юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через його форму.

Таким чином, під час судового розгляду справи судом не встановлено порушень з боку відповідача під час розгляду звернення позивача, які б свідчили про допущення протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що беззаперечно мало наслідком порушення законних прав та інтересів особи, яка звернулася до суду.

Решта доводів учасників справи висновків суду по суті справи не спростовують.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).

Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до положень ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.