Справа № 160/29636/23
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 березня 2024 року Справа №160/29636/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій (бездіяльності) протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

10.11.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати середнього розміру грошового забезпечення у розмірі 429471,05 грн (чотириста двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят одна гривня п`ять копійок) за час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу частини НОМЕР_1 з 22.06.2017 року по день зарахувння коштів на рахунках ОСОБА_1 на підставі прийнятого рішення суду по справі №160/7880/22;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату середнього розміру грошового забезпечення у розмірі 429471,05 грн (чотириста двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят одна гривня п`ять копійок) за час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу частини НОМЕР_1 за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 з 27.02.2017 року по 22.06.2017 року, та виплатити середній розмір грошового забезпечення у розмірі 429471,05 грн (чотириста двадцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят одна гривня п`ять копійок) за час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу частини НОМЕР_1 з 22.06.2017 року по день зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 на підставі прийнятого рішення суду по справі №160/7880/22.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2024 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частинами 14, 15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Як свідчать матеріали справи позивач у період з 27.02.2017 року по 22.06.2017 року проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

У періоди, що вказані у військовому квитку позивача, останній приймав участь в антитерористичній операції, у зв`язку із чим отримав статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 03.08.2018 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №154 від 22.06.2017 року позивача знято з усіх видів забезпечення та виключено з списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Як вбачається з заяви в якій позивач звертався до відповідача із проханням про виплату, зокрема таких грошових коштів, а саме: нарахування та виплати середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при виключенні зі списків особового складу частини НОМЕР_1 , а саме 22.06.2017 року по день розрахунку з приводу невиплаченої індексації за період проходження військової служби, відповідно до рішення суду за справою №160/7880/22; нарахування та виплати середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 з 24.06.2017 року по 03.04.2020 року, та виплатити дану грошові кошти позивачу по день винесення рішення судом, після апеляції та виплати зазначених коштів 26 травня 2023 року.

Однак, як зазначає, позивач, ані станом на день виключення зі списків особового складу позивача, ані станом на дату винесення рішення суду за позовною заявою позивача до відповідача від 23.08.2023 року не здійснено в повному обсязі розрахунок з позивачем, а саме не виплачено: середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 з 27.02.2017 року по 22.06.2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За умовами ч.ч. 3 та 5 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Трудові відносини, які складаються під час проходження військової служби мають специфічну правову природу, а тому потребують детального регулювання спеціальним законодавством, яке визначатиме, зокрема, норми оплати праці, соціальні гарантії, тощо. Водночас, чинними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Відповідно до правової позиції, сформованої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 (яка узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 08.02.2022р. у справі №755/12623/19) за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України і статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Так, предметом спору у цій справі, зокрема, є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку, який у даному випадку відбувся 26.05.2023 року.

Як зазначалося вище, частиною 1 статті 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

У Рішенні від 22.02.2012 р. у справі №4-рп/2012 Конституційний Суд України розтлумачив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Разом з тим, як зазначалось вище, ч.5 ст.122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що оскільки спірні правовідносини пов`язані зі звільненням позивача саме з публічної служби, то до спірних правовідносин підлягають застосування саме положення ч. 5 ст. 122 КАС України, оскільки такі положення є спеціальними по відношенню до ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Таким чином, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, до спірних правовідносин має бути застосований спеціальний процесуальний строк, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України для спорів, пов`язаних зі звільненням з публічної служби, який обчислюється з дня проведення зі звільненим працівником остаточного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.09.2022 року у справі №320/2675/21.

До суду із адміністративним позовом позивач звернувся 10.12.2023 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції канцелярії суду, тобто із пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі викладеного, позивачу необхідно надати до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому вказати аргументовані підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу час для надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та доказів, що підтверджують причини пропуску.

Згідно з ч. 14 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Також суд роз`яснює, що відповідно до ч. 15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 161, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій (бездіяльності) протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду:

- обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якому вказати аргументовані підстави для поновлення строку, а також надати докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 15 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Луніна