Справа № 619/508/24
Суддя: Овсянніков В. С.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/508/24
провадження № 2-а/619/5/24
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Попової О.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови серії БАД № 000531 від 07.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 680,00 гривень, за ч. 2 ст. 121 КупАП.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 07.01.2024 постановою старшого інспектора ВБДР УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Бондаренко Ю.М. серії БАД № 000531, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення нібито порушення вимог п. 31.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), порушення 6.8.5. ДСТУ 3649:2010, у вигляді штрафу в розмірі 680,00 гривень, за ч. 2 ст. 121 КупАП, з огляду на те, що він керував транспортним засобом, у якого була тріщина в зоні роботи склоочисників.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що його було зупинено старшим інспектором ВБДР УПП в Харківській області ДПП капітаном поліції Бондаренком Ю.М., за нібито порушення вимог ПДР та висунуто вимогу про пред`явления документів на право керування транспортним засобом (Посвідчення водія та Свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на автобус БОГДАН А069.21 реєстраційний номер НОМЕР_1 ), після чого було складено Постанову про адміністративне правопорушення, за керування транспортним засобом, у якого була тріщина начебто в зоні роботи склоочисників, що є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КУпАП. При розгляді справи не був ознайомлений зі своїми правами, відео та фото підтвердження правопорушення теж не надали. Вважає, що інспектором було порушено ст. 279 КУпАП порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Зазначив, що 19.12.2023 транспортний засіб БОГДАН А-069.21, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , пройшов перевірку технічного стану транспортного засобу та отримав протокол, яким транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним.

Вказує, що транспортний засіб, яким він керував, не був переобладнаний, а тому твердження відповідача про порушення мною вимог стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, не є підставою для притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Просив скасувати постанову від 07.01.2024 року серії БАД № 000531 про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача надав до суду відзив, позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зазначив наступне.

07.01.2024 о 13:30 годин за адресою: вул. Новий Побут, 12, водій керував транспортним засобом БОГДАН А069-21 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що надає послуги з перевезення пасажирів нерегулярних перевезень за маршрутом № 61Е вул. Чоботарська - Новий Побут, технічний стан якого не відповідав нормам ДСТУ 3649:2010, а саме водій керував транспортним засобом з тріщиною вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив пункт 31.1 ПДР України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001. Зазначений транспортний засіб зупинено на підставі статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію», та встановлено особу водія ОСОБА_1 .

В подальшому інспектор довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються превентивні поліцейські заходи, пояснив позивачеві, що транспортний засіб під його керування має не відповідність ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», що затверджений наказом Держспоживстандарту України № 630 від 28.12.2010 (далі - ДСТУ 3649:2010) і має тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників Дана вимога щодо цілісності вітрового скла колісних транспортних засобів закріплена в пункті 6.8.5. ДСТУ 3649:2010.

Враховуючи, що позивач керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, то це є об`єктивною стороною правопорушення передбаченого частиною другою статті 121 КУпАП.

Інспектор, встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, у відповідності до статті 278 КУпАП, розпочав підготовку до розгляду справи. В ході даної підготовки позивачем не було заявлено будь-яких клопотань.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КУпАП, тому була винесена постанова серії БАД № 000531.

При винесенні цієї постанови, поліцейський керувався положеннями ПДР, КУпАП та ДСТУ 3649:2010.

В даному випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності відбувається у скороченому провадженні. Фіксація, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Разом з цим зазначає, що позивач не спростовує наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, а лише намагається поставити під сумнів правильність кваліфікації своїх дій інспектором за ознаками частини другої статті 121 КУпАП.

У відповіді на відзив від 14.02.2024 представник позивача зазаначила, що з відзивом представника УПП в Харківській області ДПП не погоджується та вважає, що постанова серія БАД № 000531 у відношенні ОСОБА_1 складена незаконно та підлягає скасуванню. Вказала, що ані в постанові щодо притягнення до адміністративної відповідальності, ані з відеозапису взагалі не вбачається причина зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а також перелік технічних несправностей, наведений в п. 31 ПДР, не містить такої несправності, як тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників. Окрім того, ОСОБА_1 є працівником ТОВ «ЕКСПРЕС», де працює на посаді водія, тому не може замінити скло, так як він є найманим працівником, а транспортний засіб належить підприємству. Вказує, що суб`єктом правопорушення правильно було б визначати підприємство та його керівника, що додатково свідчить про відсутність в діях водія ОСОБА_2 порушення ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Просить суд позовні вимоги задовольнити, адміністративну справу за фактом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без їх участі, позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач представник Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просили розглянути справу без їх участі, в задоволенні позову просили відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституціє юта законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст.121 КУпАП.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою від 07.01.2024 серії БАД № 000531 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною поліцейським Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 гривень.

Відповідно до вказаної постанови позивач 07.01.2024 о 13.30 годин в м. Харкові по вул. Новий Побут позивач керував автобусом за маршрутом №61Е (вул. Чоботарська-Новий Побут) здійснював перевезення пасажирів. Технічний стан автобуса не відповідав вимогам стандартів, що стосується правил дорожнього руху, а саме а саме з тріщиною вітрового скла в зоні роботи склоочисників, чим порушив пункт 31.1 ПДР України та п. 6.8.5. ДСТУ 3649:2010.

Ч. 2 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, або або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Відповідно до п. 31.1 (в) ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі по тексту - КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції.

Зокрема, підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Доводи відповідача про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України ґрунтуються на тому, що позивач керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічну несправність, а саме тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Приписами пп. 31.4 п. 31 ПДР заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація.

Вказаний перелік технічних несправностей, наведений в п. 31 ПДР, не містить такої несправності, як тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Отже, у розумінні Правил дорожнього руху тріщина на склі автомобіля позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля. Фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.

Крім того, ПДР містять п. 31.4.4, який передбачає несправності саме склоочисників й справність вітрового скла, а також п. 31.4.7 «в», за наявності яких транспортний засіб не можна використовувати.

Порушення п. 6.8.5 ДСТУ до таких не відноситься.

Як вбачається з наданого позивачем протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01715-01193-23 від 19.12.2023 року, транспортний засіб МЗ, Богдан А-069.21, державний номерний знак НОМЕР_1 , після технічного контролю визнано технічно справним, дата чергового проходження обов`язкового технічного контролю визначена не пізніше 19.06.2024.

Судом при дослідженні відеозапису фіксації процедури складення постанови, що відбулось 07.01.2024 і є предметом даного позову, встановлено що, незважаючи на вимогу ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 поліцейський не проінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з посиланням на підставу зупинки.

Разом з цим на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора 619_508_24.mp4 неможливо чітко ідентифікувати місце розміщення тріщини (чи знаходиться вона в зоні дії склоочисників, чи ні).

Суд виходить з того, що в цій ситуації також повністю відсутня суб`єктивна сторона правопорушення по-перше, позивач вчасно проходив техогляд і має відповідний протокол, по-друге, відсутні докази того, що він знав про наявність тріщини до зупинки.

Наведене, у сукупності із процесуальними порушеннями, допущеними поліцейськими, свідяить про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд звертає увагу на те, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 2 ст. 77 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі Ад 177/525/17-а відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог частини 2 статті 71 КАС України, повинен надати належні і допустимі у розумінні статті 70 КАС України докази, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, спростувати твердження позивача.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Оскільки, обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача ним виконані вимоги ст. ст. 268, 280 КУпАП, сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та не у спосіб, передбачений нормами КУпАП. Відповідачем не були спростовані доводи позивача у їх сукупності.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини дають суду підстави для висновку про неправомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, тому її необхідно скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Належним способом відновлення прав ОСОБА_1 , на захист яких був поданий цей адміністративний позов, є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 000531 від 07.01.2024 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 90, 241, 245, 246, 255, 271, 272, 286, КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАД № 000531 від 07.01.2024 винесену старшим інспектором ВБДР УПП у Харківській області ДПП капітаном поліції Бондаренко Юрієм Миколайовичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 680,00 гривень за ч. 2 ст. 121 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний тект рішення виготовлено 01.04.2024

Суддя В. С. Овсянніков