Справа № 480/2512/24
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
02 квітня 2024 року Справа № 480/2512/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Воловик С.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,
01 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №68414386 від 10.02.2022.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України.
Суд, перевіривши заяву, вважає, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України.
Так, частиною другою статті 159 КАС України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 160 КАС України, у позовній позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Однак, в порушення вказаних вимог, до суду подана заява, а не позовна заява, в якій, крім іншого, не вказано/не визначено відповідача по справі та його реквізити відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України.
Також, позивачем, в порушення вимог п.п. 8, 11 ч. 5 ст. 160 КАС України, у заяві не зазначено докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, не вказано інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів та не надано власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Проте, як вбачається з матеріалів заяви, позивачем не додано до заяви її копію для відповідача.
Крім того, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
В силу положень ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Тобто, необхідною умовою розгляду судом позовної заяви є сплата особою, яка звертається з цією заявою, судового збору у визначеному розмірі.
Згідно з ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Із позову вбачається, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, сума судового збору, яку позивач повинен сплати, як за одну вимогу немайнового характеру становить 1211,20 грн.
Проте, позивачем до суду не надано доказів сплати судового збору у визначеному розмірі.
Також, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з пунктом 1 частини 2 вищевказаної статті позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Так, позивачем оскаржується постанова про закриття виконавчого провадження ВП №68414386, прийняту 10.02.2022, а до суду з позовом позивач звернувся через представника - адвоката Кузнєцова А.С. лише 01.04.2024.
У позовній заяві представник позивача зазначає, що позивач дізнався про оскаржувану постанову лише після отримання листа Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.03.2024 на заяву ОСОБА_1 щодо тривалого невиконання рішення суду.
Доводи представника позивача про звернення до суду в межах строку з дати отримання відповіді на заяву, тобто з дати коли йому стало відомо про порушення його прав не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки отримання рішення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується та не змінює початок перебігу строку звернення до суду.
Крім того, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої та оформлення позовної заяви залежить саме від позивача.
Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися:
1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду;
2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін;
3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення;
4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі;
5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (справи «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії») право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
Як вбачається з матеріалів заяви, остання пдана представником позивача до суду лише 01.04.2024, тобто більше ніж через рік після того, як позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушені права, тобто з пропуском строку на звернення до суду, визначеного нормами чинного законодавства.
Надаючи оцінку приведеним доводам, суд зазначає, що зміст поданого клопотання, як і зміст заяви, не містить переконливих доводів з приводу того, що позивач, звертаючись до суду в квітні 2024 року з порушенням строку звернення до суду, не мав реальної можливості звернутися до суду у строк встановлений законом.
За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.
Позивачем не використано надану йому можливість, не надано доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волі та пов`язані з дійсними істотними перешкодами і труднощами, що перешкоджали звернутися до суду в межах встановленого строку.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом та не надав відповідних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.
Частинами першою та другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Враховуючи викладене вище, позивачу пропонується подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку щодо оскарження постанови з наданням належних доказів на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладене, суд залишає заяву позивача без руху та надає строк для усунення недоліків шляхом надання до суду уточненої позовної заяви, та її копії для відповідача, яка повинна відповідати вимогам ст. 160 КАС України. Крім того, в порядку усунення недоліків позивачу необхідно надати до суду докази на підтвердження обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (або клопотання про їх витребування, в разі неможливості самостійного надання) та доказів сплати судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій зазначити поважні причини пропуску такого строку щодо оскарження постанови з наданням належних доказів на їх підтвердження.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Воловик