Справа № 120/19553/21-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

02 квітня 2024 р. Справа № 120/19553/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року з встановленням базового місяця січень 2008 року.

Ухвалою від 04.01.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову.

Разом із відзивом на позовну заяву представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтоване наявністю рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою суду від 17.03.2022 року зупинено провадження у даній справі до припинення (скасування) воєнного стану.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року провадження у справі поновлено.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Пунктом 3 частини 1 статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Поряд із цим, пунктом 4 частини 1 статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Умовами застосування такої підстави для закриття провадження у справі є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою чи ухвалою, яка перешкоджає повторному зверненню до суду (про закриття провадження); набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих самих підстав.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відтак, після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 у справі №809/487/18 зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що кожна особа наділена правом на звернення до суду, якщо вважає, що суб`єкт владних повноважень своїми рішеннями, діями або бездіяльністю допустив порушення своїх прав. При цьому, таке право не є абсолютним.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.10.2021 року у справі №233/2021/19, процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Тобто на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом.

Предметом спору у цій справі є вимоги позивача про:

- визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018 року з встановленням базового місяця - січень 2008 року;

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018 року, застосувавши для обчислення індексації місяця підвищення базового місяця) - січень 2008 року, та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

Під час розгляду даної справи встановлено, що у провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала справа №120/3597/21-а за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць, який використовувався у січні 2016;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01 січня 2008, з урахуванням вже виплаченої суми.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.07.2021 року у справі №120/3597/21-а у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено повністю.

Дане рішення набрало законної сили 17.08.2021 року.

Відтак фактично, ОСОБА_1 заявлено тотожні позовні вимоги, які мають однаковий предмет - перерахунок та виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.

Отже, вирішення спору по суті у межах справи №120/19553/21-а призведе до наявності двох судових рішень з одного і того ж питання.

Суд звертає увагу, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду надійшло разом із відзивом на позовну заяву 01.02.2022 року.

Копію відзиву на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду повторно долучено до клопотання про поновлення провадження у справі.

Втім, позивач не скористався процесуальним правом на подання відповіді на відзив, а також не навів своїх доводів, міркувань або заперечень щодо заявленого відповідачем клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Разом з тим, суд дійшов до переконання, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає, оскільки рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/3597/21-а набрало законної сили.

В свою чергу, суд вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі в силу положень пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, так як є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 238, 240, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Свентух Віталій Михайлович