Справа № 440/559/23
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 квітня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/559/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" про ухвалення додаткового судового рішення у справі №440/559/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державна податкова служба України, Головне управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Полтавській області №77496847/37287274 від 30.11.2022 та рішення №77107/37287274/2 від 21.12.2022;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №48 від 17.10.2022.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі №440/559/23 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №774984/37287274 від 30.11.2022. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних подану на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" податкову накладну №48 від 17.10.2022 датою її подання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368,00 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" подано до суду заява від 04.05.2023 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №440/559/23 та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн.

Справа №440/559/23 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 15.11.2023, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції. 27.02.2024 справу передано судді Канигіній Т.С.

Вирішуючи заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на правову допомогу в справі №440/559/23, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд звертає увагу, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Частиною першою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (рішення чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги позивача або певні питання, які підлягали вирішенню при ухваленні судового рішення, зокрема питання про судові витрати.

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу.

Частинами першою - третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У позовній заяві товариство просило судові витрати покласти на відповідачів у справі.

Згідно з частиною першою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При цьому, у матеріалах справи були наявні лише докази сплати позивачем судового збору.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 у справі №440/559/23, зокрема стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368,00 грн.

Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Таким чином, при ухваленні судового рішення у справі №440/559/23 судом вирішено питання про судові витрати та врахована відсутність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та, як наслідок, такі витрати не включені до судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами у цій справі.

Водночас частина третя статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає наступне: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави висновку, що докази на підтвердження понесення судових витрат можуть бути подані після закінчення судових дебатів та ухвалення рішення лише за наявності поважних причин, які зумовили неможливість подачі таких доказів до закінчення судових дебатів та ухвалення судового рішення, та наявності відповідної заяви, поданої до закінчення судових дебатів та ухвалення судового рішення.

Отже, зазначена норма передбачає саме подання заяви, а також зазначення стороною про неможливість подання відповідних доказів до закінчення судових дебатів у справі.

Такий правовий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.08.2020 у справі № 340/2449/19.

Вимоги частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати не проводяться. Така практика запроваджена в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16.04.2019 у справі № 817/1889/17.

Таким чином, у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, докази понесення судових витрат або заява про поважність причин неможливості подання доказів до ухвалення судового рішення можуть бути надані до вирішення справи по суті, строк розгляду якої встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Водночас, позивачем до закінчення розгляду цієї справи не подавалася заява, у якій було б вказано про намір у визначений кодексом строк подати докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та вирішити питання щодо відшкодування таких витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд зауважує, що зазначення позивачем у змісті позовної заяви про те, що документи на підтвердження понесення витрат у сумі 25000,00 грн будуть надані в суд у встановлений законодавством термін, не може бути визнано судом як заява про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог відповідно до частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містить вираження волі позивача надати відповідні документи про понесення судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на правову допомогу у справі №440/559/23.

Відповідно до частини четвертої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 139, 143, 241, 243, 248, 252, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" про ухвалення додаткового судового рішення у справі №440/559/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" до Головного управління ДПС у Полтавській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, у порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна