Справа № 169/239/24
Суддя: Тітівалов Р. К.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 169/239/24
Провадження № 2-а/169/13/24
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого Тітівалова Р.К.,

з участю

секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови № 236-24 від 08 лютого 2024 року, якою його притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Позов мотивований тим, що 11 січня 2024 року після 09 години 00 хвилин він перебував на своєму робочому місці у приміщенні магазину на території колишньої автостанції по АДРЕСА_1 , де до нього підійшли двоє працівників поліції та військовий, які надали повістку та повідомили про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Оглянувши повістку позивач виявив, що необхідно прибути 11 грудня 2023 року, в зв`язку з чим відмовився її отримувати. Військовий усно повідомив про необхідність явки 15 січня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згодом, 31 січня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 210-1 КУпАП за те, що він не прибув 15 січня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказуючи, що жодного правопорушення він не вчиняв, постанова № 236-24 від 08 лютого 2024 року, якою його притягнуто до відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП, винесена з порушенням вимог чинного законодавства, без з`ясування обставин справи, без будь-яких доказів його вини, оскільки жодної повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 15 січня 2024 року не отримував, просив оскаржувану постанову скасувати.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 01 квітня 2024 року подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив позов задовольнити і розглядати справу за його відсутності (а. с. 27).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 26), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов та будь-яких клопотань не подавав, у зв`язку з чим відповідно до вимог частини шостої статті 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що учасники процесу у судове засідання не з`явилися і розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 210-1 КУпАП.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу допустимості, належності і достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Судом встановлено, що постановою № 236-24 від 08 лютого 2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Відповідно до вказаної постанови 12 січня 2024 року о 10 години 27 хвилин військовозобов`язаний ОСОБА_1 в умовах особливого періоду в категоричній формі відмовився від отримання повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , виписаної на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 27 липня 2023 року за № 101, про що свідчить Акт результатів оповіщення від 12 січня 2024 року. Йому було повідомлено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 15 січня 2024, проте у вказаний день ОСОБА_1 не з`явився, про що свідчить рапорт капітана ОСОБА_3 .

Не погоджуючись із вищевказаною постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування цієї постанови.

Частиною другою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оприлюднений 24 лютого 2022 року.

Таким чином особливий період в Україні діє з 24 лютого 2022 року.

Частиною третьою, десятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пунктом 8 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65 «Про загальну мобілізацію» місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб підприємців доручено, зокрема організувати та забезпечити у встановленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Отже, вказаними нормами передбачений обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ними виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з`явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин не може свідчити про вчинення особою адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17

Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ні відзив на позов, ні жодних належних і допустимих доказів на спростування викладених у позовній заяві доводів позивача, підтвердження обставин вчинення правопорушення, відмови останнього від отримання повістки на 15 січня 2024 року та правомірності винесення оскаржуваної у цій справі постанови відповідач суду не надав та в судове засідання не з`явився.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною другою статті 210-1 КУпАП, не підтверджується жодними доказами, що свідчить про безпідставність винесення ІНФОРМАЦІЯ_6 оскаржуваної постанови.

Відповідно до статті 139 КАС України з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути на користь позивача 605,6 гривень судового збору.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-247, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову № 236-24 від 08 лютого 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 гривень, скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повне рішення складене 01 квітня 2024 року.

Головуючий