Справа № 280/2556/24
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

01 квітня 2024 рокуСправа № 280/2556/24
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Стрельнікова Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову

за заявою ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі у відповідності до діючого законодавства індексації грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 26.07.2016 по 26.07.2019 року.

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.06.2016 по 27.06.2019 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з вираховуванням раніше виплачених сум, а саме 64573,22 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят три гривні 22 копійки

Суддя Стрельнікова Н.В. з 25.03.2024 по 29.03.2024 була відсутня на роботі згідно наказу від 21.03.2024 № 8 "Про участь у підготовці суддів окружних адміністративних судів 25.03.2024-29.03.2024 в онлайн режимі".

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на такі обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 280/6649/20, яке набрало законної сили 02.03.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 26.07.2016 по 26.07.2019 та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок та виплатити ОСОБА_1 невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з 26.07.2016 по 26.07.2019.

В подальшому, на виконання вищевказаного рішення суду відповідачем здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з 25.07.2016 по 25.07.2019 із застосуванням базового місяця: січня 2016 року та березня 2018 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою-розрахунком від 20.10.2022 № 5616.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не застосування січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 26.07.2016 по 26.07.2019 (включно) протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 у справі № 280/5137/22, яке набрало законної сили 23.05.2023, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного визначення базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.07.2016 по 28.02.2018 (включно). Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 25.07.2016 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням базового місяця січень 2008 року, з врахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, в мотивувальній частині рішення суду №280/5137/22 суд дійшов наступних висновків «Що стосується вимог позивача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.07.2019 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, суд зазначає таке.

Оскільки посадовий оклад за посадою, яку займав позивач підвищився у березні 2018 року, то в подальшому для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення не може застосовуватися базовий місяць січень 2008 року.

За таких обставин суд не вбачає підстав для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.07.2019, з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Водночас, як встановлено з наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку № 5616 від 20.10.2022 позивачу у період з березня 2018 по липень 2019 року відповідачем було правомірно нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, оскільки до розрахунку брався базовий місяць березень 2018 року.

Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.»

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не згоден із діями відповідача, а саме, що останнім на виконання рішення №280/5137/22 праведно розрахунок індексації грошового забезпечення з базовим місяцем (грудень 2015 року) та виплачена 313 гривні 48 копійки.

Крім того, позивач у повній заяві обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на ст. 382 КК Уранїни невиконання судового рішення.

Суддя зазначає, що у даній справі, предметом спору є дії відповідача, щодо нарахування та виплати позивачу у повному обсязі індексації грошового забезпечення в період з 26.07.2016 по 26.07.2019 із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Відтак, спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 по справі №280/5137/22, що набрало законної сили.

Частина 1 статті 382 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 1-2 ст. 267 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1ст. 383 КАС України).

З аналізу норм статей 382-383 КАС України, вбачається виокремлення таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

З огляду на викладене, суд зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС(ст. 382, 383), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Таким чином, проаналізувавши предмет позову у цій справі, суддя дійшов висновку, що він фактично спрямований на належне виконання іншого судового рішення, зокрема, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 по справі, яким вже вирішено питання щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 26.07.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року та відмовлено у нарахуванні та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 26.07.2019, з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Отже, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування га невиплати в повному обсязі у відповідності до діючого законодавства індексації грошового забезпечення військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 26.07.2016 по 26.07.2019 по суті є способом виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.11.2022 по справі № 280/5137/22.

Отже, спір у даній справі є тотожним спору у справі № 280/5137/22, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про наявність у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатись до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судових рішень, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вищевказані висновки узгоджуються з висновками постанови Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15.

Відповідно до ч. 5ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.2 ч.1ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку про те, що в даному випадку наявне рішення суду, що набрало законної сили, яким вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, через що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п.2 ч.1ст.170 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст.5, 17, 170, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити_ позивачу , що зазначений спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства шляхом подачі заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача в порядкуст. 383 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова