Справа № 461/1/24
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю: секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Кулик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної полії України (адреса: 0348, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ), в особі Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної полії України, в особі Управління патрульної поліції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі від 20.12.2023 серії ЕНА № 1133709 про притягнення мене до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 20.12.2023 року о 23:47 год. на площі Двірцевій, 1 у м.Львові інспектором 2-го взводу 2-ї роти 1-го батальйону УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 була оформлена Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення адміністративного стягнення (штрафу в сумі 680 грн.) по справі у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 1133709 за ч.3 ст.122 КУпАП, - з якою позивач категорично не погоджується, оскільки вважає її такою, що не відображає дійсних обставин справи та суперечить вимогам закону.

Просить суд позов задоволити.

Ухвалою суду від 02 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. /а.с.8/

08 січня 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 10 січня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.13/

30 січня 2024 року від представника відповідача Забродоцької Я. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки інспектор Управління приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв в межах власної дискреції, яка визначається завданнями та функціями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП та посадовою інструкцією поліцейського. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення Інспектор Управління виніс постанову по вказаній справі керуючись статтею 283 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Отже, Інспектор Управління мав всі законні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, була дотримана процедура та порядок складання адміністративних матеріалів. Постанова у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

Таким чином, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Просили суд позов задоволити.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_3 , дослідивши наявні у справі документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходить з наступних доводів та мотивів.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Суд встановив, що 20 грудня 2023 року о 23 год. 47 хв. інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Осташевським Володимиром Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №1133709.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 20.12.2023 р. о 23 год. 41 хв. у м.Львові на пл. Двірцева, 1, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «RENAULT MAGAN» р.н. НОМЕР_2 , здійснив зупинку безпосередньо на пішохідному переході, чим створив суттєву перешкоду в русі пішоходам, чим порушив п.15.9. г. ПДР.

Згідно п. п. 15. 9. (г) забороняється здійснювати зупинку на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як з`ясовано у судовому засіданні, що і не заперечено самим позивачем, про те, що він 20.12.2023 року керуючи транспортним засобом «RENAULT MAGAN» р.н. НОМЕР_2 о 23:47 на площі Двірцевій, 1, проводив на потяг двох жінок на прохання його знайомого. Зупинився він тільки для того, щоб висадити людей з поклажами.

Поняття, вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Висадка чи посадка пасажирів, стоянка чи зупинка на пішохідних переходах не є тотожним поняттям до вимушеної зупинки.

Що ж стосується доводів позивача ОСОБА_1 про те, що постанова не містить жодного доказу його вини у скоєнні даного правопорушення, суд зазначає наступне.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, яка не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому, такі відомості зазначаються тільки у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року у справі №536/583/17.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства - внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі, виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відеозапис із нагрудного відеореєстратора поліцейського, який виносив дану постанову відносно позивача, є збереженим та наданий представником відповідача ОСОБА_4 до відзиву на позовну заяву, підтверджує факт порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме зупинка безпосередньо на пішохідному переході є доведеним та належним чином підтвердженим.

Керуючись статтею 72, ч. 3 ст.79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надаємо відеозапис з нагрудних відео-реєстраторів Інспекторів Управління.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що розгляд справи відбувався в присутності особи, що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015, з дотримання вимог пункту7 9, а саме - було оголошено, яка справа розглядається, з посиланням на пункти ПДР України, роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що підтверджується наявними доказами, зокрема відеозаписами із нагрудної камери інспектора Управління, який виносив постанову.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ті дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відео записуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В частині 1 статті 77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, із аналізу положення статті 77 КАС України вбачається, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Тобто, обов`язок відповідача доказування правомірності винесеного ним рішення не слід розуміти, як те, що позивач повністю звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17 та від 14.03.2018 року у справі №760/2846/17.

Отже, при наданні відзиву відповідач надав докази правомірності складання постанови.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем ОСОБА_1 п.15.9.г ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, підтверджено належними доказами. Надані представником відповідача ОСОБА_4 докази, позивачем не спростовані.

За таких обставин оскаржувана постанова не підлягає скасуванню, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 139, 242-246, 286 КАС України, ст.ст.9, 77, 122, 142, 152-1, 245, 247, 251, 252, 283 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху Національної полії України (адреса: 0348, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ), в особі Управління патрульної поліції у Львівській області (адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КУпАП, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 02 квітня 2024 року.

Суддя: Романюк В.Ф.