Справа № 140/34886/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/34886/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Бульбенюк Т.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Рабушка В.С.,

представника відповідача Годунко М.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (далі ППР).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області, на підставі наказу від 19.10.2022 № 1769-п «Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 », проведено фактичну перевірку в офісі за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 28.10.2022 № 7648/03-20-07-05/ НОМЕР_1 .

На підставі акту фактичної перевірки від 28.10.2022 № 7648/03-20-07-05/32702096, ГУ ДПС у Волинській області прийняло ППР від 16.08.2023 № 5, яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) в розмірі 2018839,85 грн.

Позивач не погоджується із вказаним ППР з таких підстав.

Так, у наказі від 19.10.2023 № 1769-п про проведення фактичної перевірки позивача не вказано конкретних (фактичних) підстав для її проведення, а є лише посилання на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України), та відсутні будь-які посилання на інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податку законодавства. Крім того, позивач зазначає, що перевірка проведена у період з 19.10.2022 по 28.10.2022, проте використання податкової інформації та документів, в тому числі СОД РРО за минулі періоди передбачено виключно під час проведення документальних та камеральних перевірок.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати ППР ГУ ДПС у Волинській області від 16.08.2023 № 5.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання (а. с. 40).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 45-50) відповідач ГУ ДПС у Волинській області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного ППР від 16.08.2023 № 5, прийнятого на підставі акту перевірки від 28.10.2022 № 7648/03-20-07-05/, яким встановлено порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР. Крім того, фактична перевірка проведена правомірно, наказ від 19.10.2022 № 1769-п відповідає вимогам ПК України, прийнятий з дотриманням визначеної законодавством процедури та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення.

У поданій до суду 04.01.2024 відповіді на відзив (а. с. 106-107) представник позивача не погодився із доводами контролюючого органу та зазначив, що з наказу про проведення фактичної перевірки неможливо ідентифікувати передбачену ПК України підставу для її проведення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.02.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті (а. с. 163).

В судових засіданнях, які відбулися у цій справі, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, викладених у заявах по суті справи, та просять його задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_3 , Куренчук Т.В., ОСОБА_4 у тих же судових засіданнях позов заперечили з підстав, викладених у відзиві, та просять відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 19.10.2022 № 1769-п «Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 » (а. с. 9), ГУ ДПС у Волинській області провело фактичну перевірку офісу за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач, про що складено акт про результати фактичної перевірки від 28.10.2022, реєстраційний № 7648/03-20-07-05/ НОМЕР_1 (а. с. 12-14), яким встановлення порушення вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Позивач, не погодившись із висновками, викладеними в акті за наслідками перевірки, 14.11.2022 подав заперечення на нього (а. с. 16-17), за результатами розгляду якого ГУ ДПС у Волинській області листом від 28.11.2022 за № 2830/12/03-20-07-05-06 повідомлено позивача про те, що заперечення прийняте до уваги, але не спростовує висновки акту перевірки (а. с. 18-22).

16.08.2023, на підставі акту фактичної перевірки від 28.10.2022 № 7648/03-20-07-05/, ГУ ДПС у Волинській області прийняло ППР № 5 (форма «С»), яким за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР та на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України, пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції в розмірі 2018839,85 грн (а. с. 24).

Рішенням ДПС України від 27.10.2023 № 32268/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги ППР від 16.08.2023 № 5 залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 без задоволення (а. с. 27-29).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

За приписами підпунктів 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа №804/1113/16), від 24.05.2019 (справа №826/16221/15), від 03.10.2019 (справа №820/850/16), від 16.10.2019 (справа № 820/11291/15), від 22.11.2019 (справа № 815/4392/15) тощо. Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

З урахуванням наведеного, суд у цій справі надає оцінку доводам позивача щодо неправомірності проведення фактичної перевірки (а саме: контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для її проведення; наказ про проведення перевірки складений з порушенням статті 81 ПК України).

Так, наказ про призначення фактичної перевірки від 19.10.2022 № 1769-п (а. с. 9) видано на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Спірну перевірку позивача призначено за наслідком отримання листа Державної податкової служби України від 22.09.2022 № 11206/7/99-00-07-07-02-07, яким доведено перелік суб`єктів господарювання та зобов`язано територіальні органи ДПС провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання, які здійснювали розрахунки в готівковій формі з перевищенням граничних сум розрахунків 50 тис.грн (а. с. 65), а до додатку 1 до цього листа включено ФОП ОСОБА_1 (а. с. 126).

Отже, доводи позивача щодо неправомірності проведення фактичної перевірки (а саме: контролюючий орган ініціював проведення фактичної перевірки за відсутності законодавчо обґрунтованих підстав для її проведення; наказ про проведення перевірки складений з порушенням статті 81 ПК України) не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Суд констатує, що фактична перевірка була призначена за наявності правових та фактичних підстав для її проведення, судом не встановлено таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення та проведення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваного ППР.

Відтак, суд переходить до перевірки підстав позову щодо наявності в діях платника податків порушень податкового законодавства, виявлених під час перевірки.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Пунктом 6 статті 9 Закону № 265/95-ВР передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу товарів (наданні послуг) платниками єдиного податку (фізичними особами - підприємцями), які не застосовують реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій відповідно до Податкового кодексу України.

01.01.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо лібералізації застосування реєстраторів розрахункових операцій платниками єдиного податку та скасування механізму компенсації покупцям (споживачам) за скаргами щодо порушення встановленого порядку проведення розрахункових операцій частини суми застосованих штрафних санкцій» від 01.12.2020 № 1017-ІХ (далі Закон № 1017), яким у пункт 61 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» ПК України внесені зміни, з урахуванням яких:

До 1 січня 2021 року реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку другої - четвертої груп (фізичними особами - підприємцями) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень, крім тих, які здійснюють:

- реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту;

- реалізацію лікарських засобів та виробів медичного призначення.

З 1 січня 2021 року до 1 січня 2022 року реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку другої - четвертої груп (фізичними особами - підприємцями), обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує обсягу доходу, що не перевищує 220 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, незалежно від обраного виду діяльності, крім тих, які здійснюють:

- реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту;

- реалізацію лікарських засобів, виробів медичного призначення та надання платних послуг у сфері охорони здоров`я;

- реалізацію ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

У разі перевищення платником єдиного податку другої - четвертої груп (фізичною особою - підприємцем) в календарному році обсягу доходу, що не перевищує 220 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, застосування реєстратора розрахункових операцій та/або програмного реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов`язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій та/або програмного реєстратора розрахункових операцій починається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується в усіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 291.2 статті 291 ПК України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За приписами пункту 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Відповідно до пункту 296.1 статті 296 ПК України фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів. Облік доходів та витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Судом встановлено, що на письмовий запит ГУ ДПС у Волинській області про надання документів від 26.10.2022 (а. с. 10), ФОП ОСОБА_1 листом від 27.10.2022 за вих № 27/10-01 надав для перевірки копії документів, зокрема виписку АТ КБ «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.01.2021 по 26.10.2022, виписку АТ КБ «Приватбанк» по рахунку № НОМЕР_3 за період з 01.01.2021 по 26.10.2022, виписку ФБОУ АТ Ощадбанк м. Луцьк за період з 01.01.2021 по 26.10.2022, виписку з АБ «Укргазбанк» за період з 01.01.2021 по 26.10.2022, копію книги обліку доходів ФОП ОСОБА_1 з відображенням обліку доходів за 2021 рік, роздруківку електронної таблиці в форматі excel з відображенням обліку доходів ФОП ОСОБА_1 за 2022 рік (а. с. 11).

Згідно з записами книги обліку доходів (для платника єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) від 23.01.2015 № 22 (а. с. 85-86), відповідно до банківських виписок (а. с. 88-100), вкладного аркушу до акту фактичної перевірки від 28.10.2022 (а. с. 14 зворот), обсяг доходу в готівковій та безготівковій формі за 1 півріччя 2021 року ФОП ОСОБА_1 становить 1921473,85 грн (212877,75 грн дохід по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» +79900,00 грн дохід по картковому рахунку АТ Ощадбанк + 257871,10 грн дохід по картковому рахунку Укргазбанк + 1370825,00 грн дохід в готівковій формі згідно з книгою обліку) та перевищує 220 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року (1320000,00 грн). Тому, враховуючи положення пункту 61 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України, для ФОП ОСОБА_1 з 01.07.2021 використання РРО/ПРРО є обов`язковим.

Натомість, згідно записів книги обліку доходів (для платника єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) від 23.01.2015 № 22 (а. с. 85-86), виписок з банківських рахунків вбачається проведення ФОП ОСОБА_1 розрахункових операцій в готівковій формі за період з 01.07.2021 по 22.01.2022 на загальну суму 2018839,85 грн, що відображено також в додатку № 1 до акту фактичної перевірки (а. с. 84), без застосування зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи РРО або через зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО без створенням у паперовій та/або електронній формі та без надання покупцям в обов`язковому порядку, розрахункових документів встановленої форми та змісту.

В судовому засіданні позивач заперечив достовірність записів, здійснених в книзі обліку доходів (для платника єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість) від 23.01.2015 № 22 (а. с. 85-86).

Суд відхиляє зазначені пояснення позивача та зазначає, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пункт 296.1 статті 296 ПК України передбачає, що фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів. Облік доходів та витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Отже, фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи на підставі первинних документів ведуть облік в довільній формі в паперовому чи в електронному вигляді шляхом помісячного відображення доходів. Суб`єкту господарювання необхідно забезпечити зв`язок між даними первинних документів щодо отримання доходів платника єдиного податку відповідним регістром у довільній формі і показниками податкової декларації платника єдиного податку. При цьому, за бажанням платники першої - третьої груп єдиного податку можуть продовжувати вести облік доходів у книгах за попередньо визначеними формами.

Суд звертає увагу на ту обставину, що відображена у книзі обліку доходів за 2021 рік загальна сума доходу 4300150,00 грн (а. с. 86 зворот) відповідає сумі доходу, вказаній у рядку 03 податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2021 рік (а. с. 56). Крім того, позивач листом від 27.10.2022 № 27/10-01 (а. с. 11) самостійно подав контролюючому органу копію обліку доходів у паперовому вигляді за 2021 рік, у якій відображені доходи, отримані в готівковій та безготівковій формі.

Відтак, оскільки книга обліку доходів за 2021 рік та податкова декларація за 2021 рік з однаковими показниками доходу в сумі 4300150,00 грн були подані до контролюючого органу безпосередньо позивачем, тому відображені у цих документах показники щодо обсягу доходу за 2021 рік необхідно визнати достовірними.

При цьому, подання позивачем контролюючому органу та до суду після завершення перевірки книги обліку доходів за 2021 рік в електронній формі (а. с. 62) та уточнюючої податкової декларації (а. с. 59-60) з іншими показниками суд розцінює як намагання уникнути відповідальності.

Суд також відхиляє пояснення позивача про те, що вказана книга обліку за 2021 рік у паперовій формі велася бухгалтером та містить недостовірні відомості, оскільки до перевірки книгу обліку подав безпосередньо позивач, а суду не надано документів (зокрема, договору про надання іншою особою бухгалтерських послуг та доказів оплати послуг), які б підтверджували ведення такої книги іншою особою.

Отже, на думку суду, виявлене перевіркою порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265-95/ВР належним чином задокументовано та знайшло своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача фінансової санкції згідно з пунктом 1 статті 17 Закону № 265-95/ВР в розмірі 2018839,85 грн згідно із оскаржуваним ППР.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки під час судового розгляду справи відповідач належними та допустимими доказами довів наявність в діях позивача порушень пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265-95/ВР, доводи позивача щодо неправомірності проведення фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та судом не встановлено таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення та проведення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваного ППР від 16.08.2023 № 5, тому з наведених вище мотивів та підстав в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування зазначеного ППР належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх

Повний текст рішення складений 01 квітня 2024 року