Справа № 553/2277/23
Суддя: Грошова Н. М.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 553/2277/23
Провадження № 2-а/553/6/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Левицької В.О.,

представника позивача адвоката Яновича В.Л.

представника відповідача Грози В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022,

в с т а н о в и в:

29.08.2023 до Ленінського районного суду міста Полтави надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці Державної Митної служби України № 0448/101000/21 від 02.12.2021, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23.08.2023 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АСВП № 72312571, після накладення арешту на її банківський рахунок, їй стало відомо про винесення стосовно неї постанови Полтавської митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022 року, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000,00 грн. Сама ж постанова нею отримана не була. Вважає що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних причин.

Частину 4 ст. 469 МК України було включено до Митного кодексу України Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612- VIII від 08.11.2018 року.

Зі змісту оскаржуваної постанови про порушення митних правил вбачається що автомобіль було нею ввезено 12.07.2017 року. Так як норму, за якою її було притягнуто до відповідальності за порушення митних правил ч. 4 ст. 469 МК України було включено до Митного кодексу України на підставі закону від 08.11.2018 року. Тобто, більше ніж через рік після ввезення автомобіля на митну територію України в режимі транзиту та передачі його іншій особі. Станом на момент ввезення автомобіля в режимі транзиту та передачі його іншій особі відповідальність за вчинення порушення митних правил за ч. 4. ст. 469 МК України була відсутня в зв`язку з відсутністю цієї норми в Митному кодексі України.

З урахуванням положень статті 58 Конституції України та ч. 3 ст. 3 МК України її не може бути притягнуто до відповідальності за вчинення порушення митних правил за ч. 4 ст. 469 МК України так як станом на момент ввезення автомобіля 12.07.2017 року у митному режимі транзиту та передачі його іншій особі Митний кодекс України не містив вказаної норми та не передбачав відповідальності за вчинення вказаного порушення митних правил.

Відповідач не мав права проводити розгляд справи без її участі та допустив порушення строків розгляду справи про порушення митних правил, встановлених ч. 1 ст. 525 МК України. В порушення вимог ч.ч. 1, 3 ст. 509 МК України при розгляді справи про порушення митних правил її опитано не було. Крім того, в порушення ч. 1 ст. 521 МК України їй не було запропоновано скористатися правом на компроміс.

Таким чином невиконання посадовою особою митного органу вимог ч. 1 ст. 489 МК України та порушення посадовою особою митного органу вимог абзацу 2 ст. 19, ст. 58 Конституції України, ч. З ст. 3 ч. 1. ч. 3 ст. 509, ч. ст. 521, ч. 1, ч. 3 ст. 529, ч. ч. 2, 4 ст. 526 Митного кодексу України, неврахування положень абзацу 3 ст. 38 КУпАП призвело до винесення відповідачем стосовно неї постанови у справі про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2023 адміністративний позов залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Позивачкою на поштову адресу суду було надіслано клопотання на виконання вимог ухвали суду від 15.09.2023.

Одночасно у позові позивач заявила клопотання про поновлення строку для оскарження постанови у зв`язку із поважною причиною його пропуску, яке вмотивовано неотриманням копії постанови у встановлені строки.

Відповідно до ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ухвалою суду від 18.10.2023 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із адміністративним позовом, прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначено судове засідання, витребувано у Полтавської митниці Державної Митної служби України належним чином завірену копію матеріалів митної справи № 0016/80600/22.

27.10.2023 відповідачем подано витребувані докази на виконання ухвали суду від 18.10.2023.

До суду надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд», в якому представник відповідача зазначає про вірне найменування відповідача Полтавська митниця. Вказав, що 17.08.2021 до відділу митного оформлення митного поста «Кременчук» Полтавської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA806070/2021/001953 громадянином України ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 ), в рамках положень Закону України від 15 квітня 2021 року №1403-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», поданий до митного оформлення транспортний засіб марки «AUDI A6», кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва. Під час здійснення перевірки даних стосовно законності ввезення та знаходження на митній території України вищевказаного транспортного засобу із застосуванням інформації, яка в журналі обліку транспортних засобів «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» Держмитслужби України встановлено, що 12.07.2017 в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС в режимі «транзит» громадянка України ОСОБА_1 ввезла на митну територію України легковий автомобіль марки «AUDI A6», кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва. Таким чином, ОСОБА_1 транспортний засіб марки «AUDI A6», кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва, який ним ввезено на митну територію України, було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит., чим вчинила порушення митних правил, передбачене ч.4 ст.469 МК України. 07.02.2022 Полтавською митницею відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0016/80600/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України. 16.02.2022 Полтавською митницею винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 469 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн.

Полтавська митниця усі твердження та висновки, зазначені у позовній заяві ОСОБА_1 та вимога про скасування постанови Полтавської митниці в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22 не визнає повністю, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно бази даних з бази даних автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», та «Електронного журналу пасажирського пункту пропуску» АСМО «Інспектор», а також журналу обліку транспортних засобів «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, автомобіль марки «AUDI A6», кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва, 12.07.2017 був ввезений ОСОБА_1 в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит». Позивачем не враховано, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

17.08.2021 до відділу митного оформлення митного поста «Кременчук» Полтавської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA806070/2021/001953 громадянином України ОСОБА_2 поданий до митного оформлення транспортний засіб марки «AUDI A6», кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва. ОСОБА_2 викликали для проведення опитування на 15.02.2022 згідно листа Полтавської митниці від 09.02.2022 за № 7.23-1/20/10/614, але з невідомих причин позивач для проведення опитування не з`явився. Позивачем також не прийнято до уваги, що по даній справі не є обов`язковою умовою наявність документально доведеного факту передачі даного транспортного засобу гр. ОСОБА_1 саме гр. ОСОБА_2 .

Позивачем не враховано, що факт митного оформлення громадянином ОСОБА_2 . вищевказаного транспортного засобу згідно митної декларації від 17.08.2021 ІМ 40 АА № UA806070/2021/001953 є доказом, що даний автомобіль у будь-якому разі був переданий громадянином ОСОБА_1 у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит. У графі 44 даної митної декларації митної декларації ІМ 40 АА № UA806070/2021/001953 гр. ОСОБА_2 за кодом 4100, зазначені реквізити договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля - б/н та дата його укладання 28.07.2021, що є документальним підтвердженням факту передачі даного автомобіля іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його в митний режим транзит. Дата здійснення позивачем ввезення - 12.07.2017 року на митну територію автомобіля «AUDI A6», кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва, не може бути перешкодою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України, оскільки даний факт визначає лише дату ввезення даного транспортного засобу в митному режимі «транзит» і зазначена обставина не стосується здійснення позивачем порушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України. З урахуванням дати - 28.07.2021 укладання договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля, а також дати - 17.08.2021 здійснення митного оформлення автомобіля митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA806070/2021/001953 - є необгрунтованим висновок позивача яким визначено безпідставність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України, що є чинною з 22.08.2019 лише з огляду на дату ввезення - 12.07.2017 на митну територію даного автомобіля.

ОСОБА_1 викликали для надання інформації та складання протоколу про порушення митних правил також їй було роз`яснено, що у разі неявки протокол про порушення митних правил буде складений без її участі, про що свідчить копія листа Полтавської митниці від 17.01.2022 № 7.23-1/20/10/214, який був отриманий 25.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить відмітка на поштовій картці. ОСОБА_1 з невідомих причин до митниці не з`явилася, жодних заяв, звернень та листів по суті справи з її боку не надходили.

07.02.2022 Полтавською митницею відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0016/80600/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст.469 МК України. Другий примірник якого 09.02.2022 року відповідно до ч. 10 ст. 494 МК України надісланий поштою позивачці на адресу, що була зазначена у протоколі. Конверт був повернутий з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно листа Полтавської митниці, позивачу була направлена повістка, відповідно до якої ОСОБА_1 викликалась для проведення опитування на 14.02.2022 і на 15.02.2022.

16.02.2022 Полтавською митницею винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 469 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 34000 грн., копія якої була надіслана поштою та отримана позивачем 12.04.2022.

Позивач безпідставно стверджує, що протокол про порушення митних правил № 0016/80600/22 складений 16.02.2022, а постанову про притягнення її до відповідальності у справі № 0448/101000/21 було винесено 02.12.2021. Позивачем не враховано, що по даній справі протокол про порушення митних правил № 0016/80600/22 складений 07.02.2022. Розгляд даної справи проведений 16.02.2022, що підтверджується постановою Полтавської митниці від 16.02.2022 в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22. Отже, строки, передбачені ст. 525 МК України відповідачем не були порушені.

Також позивач безпідставно дійшов висновку щодо порушення відповідачем ч.1 ст. 38 КУпАП, оскільки у відповідності до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Зазначає, що постанова Полтавської митниці від 16.02.2022 в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22 була надіслана поштою у додатку до супровідного листа митниці від 16.02.2022 № 7.23-1/20/10/725 за адресою: АДРЕСА_1 - рекомендованим поштовим відправленням № 613, що був отриманий 12.04.2022, про що свідчить відмітка на поштовій картці. Таким чином строк оскарження даної постанови митниці закінчився 27 лютого 2022 року.

Просив відмовити у задоволенні позовної заяви гр. ОСОБА_1 про скасування постанови Полтавської митниці в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22.

Від представника позивача адвоката Яновича В.Л. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що 09.11.2023 року позивачем у справі було отримано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови Полтавської митниці від 16.02.2022 в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22. У відповіді на відзив відповідачем взагалі залишено поза увагою ту обставину, яку було викладено позивачем в позовній заяві про порушення митних правил вбачається шо автомобіль було ввезено 12.07.2017 року. Так як норму, за якою позивача було притягнуто до відповідальності за порушення митних правил (ч. 4 ст. 469 МК України) було включено до Митного кодексу України на підставі закону від 08.11.2018 року. Тобто, більше ніж через рік після ввезення автомобіля на митну територію України в режимі транзиту та передачі його іншій особі. Станом на момент ввезення автомобіля в режимі транзиту та передачі його іншій особі відповідальність за вчинення порушення митних правил за ч. 4. ст. 469 МК України була відсутня в зв`язку з відсутністю цієї норми в Митному кодексі України. Вказує, що повідомлення про складання протоколу про порушення митних правил було надіслано на адресу: АДРЕСА_1 . На момент надіслання вказаних документів позивач не був зареєстрований за вказаною адресою, так як з 10.11.2020 року адресою реєстрані позивача визначено: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою в паспорті позивача, яку було додано до позовної заяви. Посилання ж відповідача на необхідність застосування у вказаному випадку положень ч. 10 ст. 494 МК України не можуть взяти до уваги в зв`язку з тим, що вказана норма була викладена в цій редакції згідно із Законом № 2612-VIII від 08.11.2018. Тобто більше ніж через рік після ввезення транспортного засобу на митну територію України. За аналогічних підстав є неспроможними твердження відповідача про безпідставність поновлення стоків на судове оскарження постанови Полтавської митниці від 16.02.2022 в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суть виявленого митним органом порушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передав його іншій особі. Водночас слід звернути увагу на те, що відповідачем взагалі не встановлено, коли та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу позивачем. Встановлення такої обставини має істотне значення для вирішення питання для наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення ОСОБА_1 відповідного транспортного засобу на митну територію України. Особа не може бути притягнута до відповідальності за вчинення дій, які на той момент не становили складу адміністративного правопорушення внаслідок відсутності норми права, яка встановлювала міру відповідальності за відповідні дії, про що вірно вказував позивач. Вважає неспроможними доводи відповідача про те, що факт митного оформлення вищевказаного транспортного засобу згідно митної декларації є доказом того, що даний автомобіль у будь-якому разі був переданий позивачем у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит, та зазначає, що вказані обставини не можуть слугувати підставою правомірності оскаржуваної постанови, оскільки відсутні відомості про те, коли та за яких обставин саме цей автомобіль був переданий позивачем у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит. З огляду на викладене, постанова про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022 є необґрунтованою та підлягає скасуванню. Просить критично оцінити аргументи відповідача викладені ним у відповіді на відзив, позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил № 0448/101000/21 від 02.12.2021 року.

Також, до суду від представника позивача адвоката Яновича В.Л. надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача Полтавську митницю Державної митної служби України на належного Полтавську митницю, посилаючись на те, що з відзиву на позовну заяву вбачається, що належним відповідачем у справі має бути Полтавська митниця, а позивачем було невірно визначено відповідача.

16.01.2024 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, сформовані в системі «Електронний суд», відповідно до яких Полтавська митниця висновки та вимоги, зазначені у відповіді на відзив захисника Яновича В.Л. в інтересах громадянки ОСОБА_1 , не визнає повністю, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, з підстав аналогічних, які викладені у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 01.02.2024 за клопотанням представника позивача адвоката Яновича В.Л. замінено первісного відповідача Полтавську митницю Державної митної служби на Полтавську митницю.

06.03.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Янович В.Л. надійшов уточнений позов, в якому усунута описка в прохальній частині позову при зазначені номеру та дати оскаржуваної постанови, позовні вимоги викладені в наступній редакції: «Визнати протиправною та скасувати постанову Полтавської митниці Державної митної служби України № 0016/80600/22 від 16.02.2022 року.»

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

В даному ж випадку, суд зазначає, що подана представником позивача заява не є заявою про зміну предмету або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, а більше стосується виправлення описки в прохальній частині позовної заяви при зазначенні номера та дати оскаржуваної постанови в поданому первинному позові, аніж уточнення позовних вимог.

Проте, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість прийняття до розгляду заяви представника позивача адвоката Яновича В.Л. позивача про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Янович В.Л., який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеконференції поза межами суду з приміщення Коростеньского міськрайонного суду Житомирської області, підтримав позовні вимоги, посилалась на доводи викладені у позові та відповіді на відзив, просив задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 , скасувати постанову Полтавської митниці від 16.02.2022, справу про порушення митних правил закрити.

В судовому засіданні представник відповідача Гроза В.А. просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просив врахувати пояснення, які викладені у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив.

Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.07.2017 в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС в режимі «транзит», тип «зелений коридор» громадянка України ОСОБА_1 ввезла на митну територію України легковий автомобіль марки «AUDI А6», кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва.

17.08.2021 до відділу митного оформлення митного поста «Кременчук» Полтавської митниці за митною декларацією типу ІМ 40 АА № UA806070/2021/001953 громадянином України ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_1 , поданий до митного оформлення транспортний засіб марки «AUDI А6», кузов № НОМЕР_2 . У графі 44 митної декларації зазначені реквізити договору купівлі-продажу зазначеного автомобіля - б/н та дата його укладання 28.07.2021.

Договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу марки AUDI А6», кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , був укладений 28.07.2021 між продавцем UAB «LAGARDIKA» та покупцем ОСОБА_2 в місті Вільнюс, Литва.

17.01.2022 за вих. № 7.23-1/20/10/214 Полтавською митницею було надіслано повідомлення ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , про проведення перевірки законності знаходження та використання на митній території України автомобіля «AUDI А6», кузов № НОМЕР_2 , який був нею ввезений в зоні діяльності Житомирської митниці ДФС 12.07.2017 у митному режимі «транзит». Запрошено прибути о 10:40 год. 25.01.2022 до оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Полтавської митниці до Головного державного інспектора Мороза О.С., яке отримане позивачем 25.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

07.02.2022 головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Полтавської митниці Державної митної служби України Мороз О.С. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0016/80600/22 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

09.02.2022 за вих. № 7.23-1/20/7/608 Полтавською митницею ДМС України надіслано керівникам митниць як відокремленим підозрілам Держмитслужби орієнтування щодо опитування ОСОБА_1 .

Також 09.02.2022 за вих. № 7.23-1/20/7/606 Полтавською митницею ДМС України надіслано начальнику Житомирської митниці доручення у справі про ПМП № 0016/80600/22 (в порядку ст. 518 МК України), відповідно до якого необхідно було встановити та провести опитування гр. ОСОБА_1 по обставинам зазначеної справи.

Крім того, 09.02.2022 за вих. № 7.23-1/20/10/609 Полтавською митницею ДМС України надіслано ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 повідомлення про складання протоколу про порушення митних правил, повідомлення про при значення розгляду справи, повістку про явку в Полтавську митницю для опитування, вимогу про надання документів в порядку ст. 510 МК України.

16.02.2022 начальником Полтавської митниці Державної митної служби України Буяльським С.В. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0016/80600/22, якою визнано позивача ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн.

У постанові зазначено, що громадянкою України ОСОБА_1 транспортний засіб марки «AUDI А6», кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литва, який нею ввезено на митну територію України, було передано у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит.

16.02.2022 за вих. № 7.23-1/20/10/725 Полтавською митницею ДМС України надіслано ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 постанову в справі про порушення митних правил № 0016/80600/22 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Щодо посилання представника відповідача на підстави залишення позовної заяви без розгляду згідно ч.3 ст.123 КАС України, суд зазначає, що з копій матеріалів митної справи вбачається, що всі поштові відправлення на ім`я ОСОБА_1 . Полтавською митницею були надіслані на адресу: АДРЕСА_1 , при цьому з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 (серія НОМЕР_4 ) вбачається, що з 10.11.2020 адреса реєстрації місця проживання позивача: АДРЕСА_2 . Тобто, на час розгляду справи про порушення митних правил, Полтавською митницею не було встановлено зареєстроване місце проживання позивача, а поштова кореспонденція надсилалась на іншу, відмінну від місця реєстрації позивача адресу. У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав, передбачених ч. 3 ст. 123 КАС України для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 486 МК України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно зі ст. 489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України

Транзитний митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (ст. 90 Митного кодексу).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суть виявленого митним органом порушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передала його іншій особі.

Водночас суд звертає увагу на те, що відповідачем взагалі не встановлено, коли та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу позивачем.

Встановлення такої обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення ОСОБА_1 відповідного транспортного засобу на митну територію України.

Так, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» до ст. 469 Митного кодексу України було внесено зміни, а саме - назву статті викладено в такій редакції: «Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту» та доповнено новою частиною четвертою такого змісту: «Передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно з п. 1 розділу IІ вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу I та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Тобто, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набрав чинності 22.08.2019 року, в той час як транспортний засіб BMW Х5», кузов № НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_6 , країна реєстрації Литва, позивачем ввезено на митну територію України 13.08.2016.

При цьому судом встановлено, що договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу марки AUDI А6», кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , був укладений 28.07.2021 між продавцем UAB «LAGARDIKA» та покупцем ОСОБА_2 в місті Вільнюс, Литва.

Порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, не є триваючим порушенням, адже є вчиненим у момент передачі транспортного засобу іншій особі.

Водночас, особа не може бути притягнута до відповідальності за вчинення дій, які на той момент не становили складу адміністративного правопорушення внаслідок відсутності норми права, яка встановлювала міру відповідальності за відповідні дії, про що вірно вказував позивач.

Згідно ч.2 ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Нормами статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 по справі №560/751/17 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Також, частиною першою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності постанови про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022, у тому числі в частині застосування ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України з урахуванням обмежень, встановлених ст. 58 Конституції України.

Полтавська митниця такого обов`язку не виконала, адже в оскаржуваній постанові не визначила момент вчинення порушення митних правил, а також не навела обставин, за яких відбулося порушення вимог ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України ОСОБА_1 .

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що факт митного оформлення вищевказаного транспортного засобу згідно митної декларації ІМ 40 АА №UА806070/2021/001953 є доказом того, що даний автомобіль у будь-якому разі був переданий позивачем у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит, та зазначає, що вказані обставини не можуть слугувати підставою правомірності оскаржуваної постанови, оскільки відсутні відомості про те, коли та за яких обставин саме цей автомобіль був переданий позивачем у користування або розпорядження іншій особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзит.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Зважаючи на зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи сторін, оскільки судом досліджені всі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

З огляду на викладене, постанова про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022 є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені в ч. 3 ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд враховує наступне.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративні правопорушення у розумінні положень ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 закон № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2023 відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову та залишаючи адміністративний позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022 без руху, визначено, що позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Не зважаючи на вище викладене, з метою усунення недоліків, позивачем 06.10.2023 надано до суду квитанцію АТ «Укрпошти» від 06.10.2023, що підтверджує внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме в сумі 1073,60 коп.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до вимог ст.139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вище викладене, суд вважає не обхідне роз`яснити позивачу право на звернення до суду з клопотання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.243-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Полтавської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022 задовольнити.

Скасувати постанову Полтавської митниці у справі про порушення митних прав № 0016/80600/22 від 16.02.2022, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000,00 грн.

Справу про порушення митних правил № 0016/80600/22 від 16.02.2022 за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривні 80 копійок.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 29.03.2024.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 );

Представник позивача: адвокат Янович В`ячеслав Леонідович ( АДРЕСА_4 );

Відповідач: Полтавська митниця (36022, м. Полтава, вул. А. Кукоби, буд. 28, ).

Головуючий: суддя Н.М. Грошова