Справа № 380/22472/23
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/22472/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування при призначенні пенсії до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 і до розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 періоду його роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська»» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.02.2020 до 26.03.2021;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 і до розрахунку середньої заробітної плати періоду його роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська»» Державного підприємства «Львіввугілля»» з 01.02.2020 до 26.03.2021 та здійснити перерахунок та виплату його пенсії, з врахуванням вказаного стажу, згідно з ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 14.05.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 14.03.2021 позивачу призначено пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок професійного захворювання. У відповідь на адвокатський запит відповідач повідомив, що при вирішенні питання щодо призначення пенсії позивачу зараховано стаж до 31.01.2020, до загального (страхового) та пільгового (підземного) стажу та до розрахунку середньої заробітної плати не зараховано період роботи з 01.02.2020 по 26.03.2021 у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля», через несплату підприємством єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування. Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення у належному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 02.10.2023 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечив. Вказав, що за даними електронної пенсійної справи ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю III групи внаслідок професійного захворювання, з 14.05.2021 відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Страховий стаж роботи ОСОБА_1 при призначенні пенсії обчислено згідно наданих документів та даних про сплачені страхові внески згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу по 31.01.2020 та становив 19 років 08 місяців 07 днів. Пільговий стаж, що дає право на обчислення пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зараховано по 31.01.2020 та становив 13 років 11 місяців 01 день.

Періоди роботи з 01.02.2020 по 26.03.2021 при первинному призначенні пенсії не зараховано до страхового стажу та до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, оскільки на час призначення пенсії (дата звернення за призначенням пенсії - 25.06.2021) за вказаний період відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Заробітна плата врахована за весь період з 01.07.2000 по 31.01.2020 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (коефіцієнт заробітної плати 2,04961).

Позивач 22.06.2022 звернувся із заявою про проведення перерахунку пенсії до призначення у зв`язку з наданням додаткових документів. Відповідно до поданої заяви від 22.06.2022 проведено перерахунок пенсії з 01.07.2022, пенсію по інвалідності обчислено в розмірі пенсії за віком, як особі з інвалідністю III групи внаслідок професійного захворювання.

Страховий стаж роботи ОСОБА_1 при проведенні перерахунку пенсії становить 20 років 07 місяців 07 днів. Пільговий стаж, що дає право на обчислення пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зараховано по 31.12.2020 і становить 15 років 03 місяці 29 днів, у тому числі навчання за фахом - 00 років 03 місяці 29 днів.

Періоди роботи з 01.01.2021 по 26.03,2021 не зараховано до страхового стажу та до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, оскільки на час проведення перерахунку пенсії (дата звернення із заявою - 22,06.2022) за вказаний період відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Заробітна плата врахована за весь період з 01.07.2000 по 31.12.2020 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (коефіцієнт заробітної плати 1,90026).

Період роботи позивача з 01.02.2020 по 31.12.2020 вже зараховано до страхового та пільгового стажу згідно поданої заяви про перерахунок пенсії від 22.06.2022 на підставі даних про сплачені страхові внески згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Судом встановлені наступні обставини:

З 14.05.2021 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.03.2003 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

Страховий стаж роботи ОСОБА_1 при призначенні пенсії обчислено згідно наданих документів та даних про сплачені страхові внески згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу по 31.01.2020 та становив 19 років 08 місяців 07 днів. Пільговий стаж, що дає право на обчислення пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зараховано по 31.01.2020 та становив 13 років 11 місяців 01 день.

Періоди роботи з 01.02.2020 по 26.03.2021 при первинному призначенні пенсії не зараховано до страхового стажу та до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, оскільки на час призначення пенсії (дата звернення за призначенням пенсії - 25.06.2021) за вказаний період відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 в період з 05.12.2016 до 26.03.2021 Позивач працював на ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.1956 № 461.

При призначенні пенсій відповідач не врахував вказаний період роботи позивача через відсутність сплачених страхових внесків, вважаючи дії відповідача такими, що порушують право позивача на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV:

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першою статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Абзацом 8 частини другої статті 33 Закону №1058-IV визначено, що непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Частиною першою статті 28 Закону №1058-IV визначено, що:

- мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум (абзац перший);

- мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (абзац третій).

Надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів забезпечує Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон № 345-VI).

Згідно з статтею 1 Закону № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.

Відповідно до норм ч.3 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.1 ст. 15 цього Закону, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в ч.1 ст. 12 вказаного Закону.

Згідно з ст. 11 Закону №1058-XV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абз.1 ч.1 ст.20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 №2464-IV «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ст. 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Нормами ст.106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Таким чином, право на зарахування періоду праці особи на певному підприємстві не залежить від виконання підприємством обов`язку по нарахуванню та сплаті страхових внесків.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Крім того, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача (форма ОК-5, ОК-7) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію, оскільки остання не може нести за це відповідальність.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствомстрахувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії особи періодів її роботи на такому підприємстві.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, яка викладена Верховним Судом раніше, зокрема у постанові від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 26.04.2002, позивач в межах спірного періоду з 01.02.2020 по 26.03.2021 працював на ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.1956 № 461

Дослідивши відомості, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5) про застраховану особу ОСОБА_1 вбачається, що страхувальником Відокремленим підрозділом «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» у період з 01.02.2020 по 26.03.2021 заробітна плата нараховувалася, проте страхові внески не сплачено.

Відтак, аналізуючи вищенаведене, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, а стаж роботи ОСОБА_1 підтверджений записами трудової книжки, то відповідачем протиправно не зараховано період роботи позивача з 01.02.2020 по 26.03.2021 до його страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу роботи за Списком №1, а також до розрахунку середньої заробітної плати при призначенні пенсії.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.09.2023 зарахований відповідачем страховий стаж ОСОБА_1 (до 31.01.2020) становить 19 років 08 місяців 07 днів, з них: 13 років 11 місяців 01 день пільговий стаж на підземних роботах за Списком 1 (стаж на підземних роботах).

Відтак, оскільки неврахований відповідачем період роботи позивача з 01.02.2020 по 26.03.2021 підлягає зарахуванню до його страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за висновками цього судового рішення, то загальний пільговий стаж позивача на підземних роботах за Списком № 1 становить більше 15 років, що дає йому право на перерахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 14.05.2021 (з моменту призначення) перерахунок та виплату пенсії позивачу, відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши при цьому до його страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 і до розрахунку середньої заробітної плати період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.02.2020 по 26.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування при призначенні пенсії до страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 і до розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 періоду його роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.02.2020 по 26.03.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) здійснити з 14.05.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши при цьому до його страхового (загального) та пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 і до розрахунку середньої заробітної плати період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.02.2020 по 26.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36034, м. Полтава, вул. Соборна, 66, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 858,88 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 29.03.2024 року.

Суддя Гавдик З.В.