Справа № 367/3369/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/3369/21 Суддя (судді) першої інстанції: Кравчук Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ірпінської міської ради на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ірпінської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради від 28.04.2021, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень за ст. 152 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що спірна постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 жовтня 2023 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 28 квітня 2021 року №106, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 частиною першою ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

У апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з наявних у матеріалах фотознімків зафіксовано факт порушення ОСОБА_1 чинного законодавства, а саме ст. 152 КУпАП та пп.1.25 п.1 р. 17 Правил благоустрою міста Ірпеня, що вказує про правомірність оскаржуваної постанови.

01 квітня 2024 року на адресу суду апеляційної інстанції від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю достатнього часу для подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, а подання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі відповідно до статті 304 КАС України є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором служби патрулювання КП «Муніципальна варта» Ірпінської міської ради Конюховим Максимом Вікторовичем складено протокол № 154121 від 02 березня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 02 березня 2021 року о 11 години 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 порушила вимоги ст.152 КУпАП та пп.1.25 п.1 р.17 Правил благоустрою міста Ірпеня затверджених рішенням Ірпінської міської ради від 18.02.2016 року, зокрема: розвішування рекламних оголошень на парканах, а саме: рекламних плакатів у кількості двох штук з рекламою: «MYSCHOOL.NET.UA» з вказаним номером телефону НОМЕР_1 .

Як наслідок, відповідачем винесено постанову від 28.04.2021, якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП накладено штраф в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірна постанова не містить належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та відсутні посилання на докази, які б підтверджували її винуватість, чим порушено вимоги ст. 251 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, статтею 152 КУпАП встановлена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - у розмірі накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах.

У той же час, відповідно до частини першої статті 219 КУпАП виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 152 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядалась адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради, враховуючи надані повноваження відповідно до статті 219 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім норм та стандартів благоустрою населеного пункту через розвішування рекламних оголошень на парканах.

Так, правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначені у Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до положень вказаного Закону благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Територія - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів загального користування: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

За правилами частиною першою статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

У свою чергу, згідно частини першої статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Відповідно, рішенням Ірпінської міської ради від 18.02.2016 затверджено Правила благоустрою міста Ірпеня, які регулюють права та обов`язки учасників правовідносин у сфері благоустрою території міста, визначають комплекс заходів, необхідних для забезпечення чистоти і порядку в місті.

При цьому, згідно з пп. 1.25 п. 1 розділу 17 вказаних Правил вiдповiдно до пункту 44 статті 26 3акону України «Про мiсцеве самоврядування в Україні» накладаються стягнення, передбаченi ст.ст. 82, 152 КУпАП за порушення вимог цих Правил, а саме за: розвiшування рекламних оголошень, афiш, агiтацiйних плакатiв на фасадах будинкiв, споруд, парканах, деревах, стовпах тощо та несвоєчасне зняття агiтацiйних плакатiв.

З аналізу вищевикладених норм вбачається перелік заборон, затверджених у відповідних Правилах благоустрою територій населених пунктів, зокрема за розвiшування рекламних оголошень, афiш, агiтацiйних плакатiв на фасадах будинкiв, споруд, парканах, деревах, стовпах.

У той же час, колегія суддів враховує, що за правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

За правилами частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Однак, як вірно відзначено судом першої інстанції, відповідачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження обставин порушення позивачем пп.1.25 п.1 розділу 17 Правил благоустрою міста Ірпеня затверджених рішенням Ірпінської міської ради від 18.02.2016, зокрема відсутні докази того, що позивач 02.03.2021 о 11 годині 10 хвилин розвішувала оголошення за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявні в матеріалах справи копії фотокарток зображують лише факт розміщення невідомими особами двох оголошень за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші докази, які б беззаперечно свідчили про те, що саме позивач вчинив порушення, за які передбачена відповідальність згідно статті 152 КУпАП ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Разом з тим, ОСОБА_1 долучено докази того, що о 12 годині 04 хвилини 02.03.2021 вона завершила урок з учнем у дистанційному режимі, який тривав 1 годину 30 хвилин 33 секунди, за місцем проживання ОСОБА_1 , що спростовує посилання відповідача про те, що 02.03.2021 о 11 годині 10 хвилин саме ОСОБА_1 розвішувала оголошення за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу, постанова по своїй правовій природі є лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, втім саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання, що оскільки доказів, які б підтверджували у діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим, постанова від від 28.04.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи, що десятиденний строк оскарження постанови від 28.04.2021 припадав на 17 травня 2021 року, з огляду на отримання такої постанови тільки 05 травня 2021 року, враховуючи положення 120 та 122 КАС України, тому звернення до суду 11 травня 2021 року здійснено у строк, визначений нормами КАС України.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Ірпінської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко