Справа № 990/93/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 квітня 2024 року

м. Київ

справа №990/93/24

адміністративне провадження №П/990/93/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Мартинюк Н.М.,

суддів - Білак М.В., Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,

перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу в частині,

УСТАНОВИВ:

26 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мусійченко Микола Георгійович засобами поштового зв`язку подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції позовну заяву, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати Указ Президента України від 19 жовтня 2022 року №726/2022 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким було введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування персональних соціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у частині введення персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1.

29 березня 2024 року позовна заява надійшла до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду і для розгляду справи була визначена колегія суддів у складі головуючої судді Мартинюк Н.М., суддів: Білак М.В., Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М., про що складений відповідний протокол.

Під час вирішення питання щодо відкриття провадження Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху з огляду на таке.

(а) щодо дотримання порядку подання та форми позовної заяви

Абзац 2 частини п`ятої статті 18 КАС України у редакції Закону України від 29 червня 2023 року №3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» визначає, що електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Абзац 1 частини шостої статті 18 КАС України у редакції Закону №3424-IX від 19 жовтня 2023 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи» установлює, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Пункт 2 частини п`ятої, частина шоста статті 160 КАС України передбачають, що у позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінет.

Якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

Абзац 1 частини першої статті 169 КАС України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Абзац 2 частини першої статті 169 КАС України передбачає, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Позовна заява подана без додержання вимог, установлених пунктом 2 частини п`ятої, частина шоста статті 160 КАС України, оскільки у ній не зазначено:

1) стосовно учасників справи - відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів;

2) стосовно представника позивача - відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серія паспорта громадянина України.

Крім цього, у позовній заяві адвокат не зазначив відомостей про наявність у нього електронного кабінету.

Отже, з підстав, визначених абзацами 1, 2 частини першої статті 169 КАС України, позовну заяву слід залишити без руху й надати адвокату Мусійченку М.Г. десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків у спосіб:

1) підтвердження адвокатом реєстрації електронного кабінету;

2) зазначення адвокатом відомостей про його реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта громадянина України;

3) зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в інших учасників справи.

(б) щодо строку звернення до суду із адміністративним позовом

Частина перша статті 5 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як видно з матеріалів позовної заяви, предметом спору є правомірність Указу Президента України від 19 жовтня 2022 року №726/2022 у частині застосування санкцій до ОСОБА_1 .

Цей указ в оскарженій частині є індивідуально-правовим актом, тому до спірних правовідносин застосовується шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, установлений статтею 122 КАС України.

За змістом пункту 3 Указу №726/2022 цей Указ набирає чинності з дня його опублікування.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року №503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», закони України, інші акти Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України не пізніш як у п`ятнадцятиденний строк після їх прийняття у встановленому порядку і підписання підлягають оприлюдненню державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Офіційними друкованими виданнями є бюлетень «Офіційний вісник України» та газета «Урядовий кур`єр». Офіційним друкованим виданням, у якому здійснюється офіційне оприлюднення законів, актів Президента України, є також інформаційний бюлетень «Офіційний вісник Президента України».

Цей Указ був опублікований у газеті «Урядовий кур`єр» від 25 жовтня 2022 року №228/1.

Отже, перебіг строку звернення до суду для оскарження цього Указу розпочався з 26 жовтня 2022 року і закінчився о 24 годині 25 квітня 2023 року.

Водночас позовна заява подана до суду 26 березня 2024 року засобами поштового зв`язку (трекінг АТ «Укрпошта»: 194).

Указані обставини свідчать про те, що позовна заява подана після закінчення шестимісячного строку, установленого частиною другою статті 122 КАС України.

Отже, ОСОБА_1 оскаржує законність Указу Президента України від 19 жовтня 2022 року №726/2022 із пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

У позовній заяві його адвокат Мусійченко М.Г. заявив клопотання про поновлення строку на подання позову до суду.

Це клопотання мотивоване тим, що ухвалою від 3 квітня 2023 року у справі №990/52/23 Верховний Суд повернув адвокату Мусійченку М.Г. попередню позовну заяву з такими ж позовними вимогами до того ж відповідача через недоведеність адвокатом права підписувати й подавати позови від імені та в інтересах позивача.

Адвокат зазначає, що позивач наділив його правом на підписання та подання до Верховного Суду позовної заяви від його імені та в його інтересах згідно з умовами Договору про надання правової допомоги №1738459/2 від 15 грудня 2022 року.

Зрештою, покликаючись на те, що постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №990/89/23 є очевидно несправедливою, керуючись статтями 6, 121 КАС України адвокат просить Суд застосувати принцип верховенства права та поновити позивачу строк на подання цього позову.

Вирішуючи питання поновлення строку звернення із цим позовом, Суд виходить з такого.

Частина шоста статті 161 КАС України передбачає, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частини перша - друга статті 123 КАС України встановили, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У своїй практиці Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин: вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №9901/14/21).

Мотивування поважності підстав пропуску ОСОБА_1 строку звернення до Верховного Суду із цим позовом зведене до аргументу адвоката про те, що постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №990/89/23 є очевидно несправедливою і це слугує підставою для поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

У цьому контексті Суд за допомогою відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень та комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» з`ясував, що справа №990/89/23 стосувалася позову ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним та скасування Указу Президента України №726/2022 від 19 жовтня 2022 року в частині, тобто, цього ж самого указу.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 15 травня 2023 року відкрив провадження у справі №990/89/23 та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 14 листопада 2023 року у справі №990/89/23 Верховний Суд позовну заяву ОСОБА_1 залишив без розгляду на підставі частини п`ятої статті 205 та пункту 4 частини першої статті 240 КАС України, оскільки позивач та його представник повторно не прибули в судове засідання без поважних причин, не надали доказів про наявність поважних причин неможливості такого прибуття та не подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Мусійченко М.Г., залишено без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2023 року залишено без змін.

У цьому контексті Суд ураховує, що згідно з частиною четвертою статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Отже, судове провадження, що закінчилося залишенням позову без розгляду, не перериває встановлений частиною першою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду.

На переконання Суду, така обставина має оцінюватися судом у контексті причини залишення позову без розгляду та наступної процесуальної поведінки учасника справи, які сукупно мають свідчити про існування об`єктивно непереборних або дійсно істотних обставин, перешкод чи труднощів, що зумовили залишення позову без розгляду та унеможливили своєчасне повторне звернення до суду після цього.

Як було з`ясовано, позовну заяву у справі №990/89/23 Верховний Суд залишив без розгляду на підставі частини п`ятої статті 205 і пункту 4 частини першої статті 240 КАС України у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника - адвоката Мусійченка М.Г. - у судове засідання без поважних причин, ненаданням ними доказів про наявність поважних причин неможливості такого прибуття та неподанням ними заяви про розгляд справи без їхньої участі.

На переконання Суду, зазначена підстава залишення позову без розгляду не вказує на добросовісне ставлення позивача і його представника до виконання своїх процесуальних обов`язків, установлених частиною п`ятою статті 44 КАС України.

Отже, залишення попереднього позову ОСОБА_1 без розгляду було зумовлено недобросовісною процесуальною поведінкою позивача і його представника, які мали усвідомлювати наслідки своїх дій і не допускати подібного.

У зв`язку з цим, факт залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у справі №990/89/23 не може вважатися поважною причиною повторного звернення до суду з пропуском строку понад 1 рік 5 місяців з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Зрештою твердження представника позивача про несправедливість постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2024 року у справі №990/89/23 свідчить про незгоду із судовим рішенням і не вказує на наявність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

За таких обставин і міркувань, Суд визнає зазначені представником позивача підстави поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду неповажними, залишає позовну заяву без руху відповідно до частини першої статті 123 КАС України і надає позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для звернення до суду із заявою, у якій слід вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 18, 22, 122, 123, 160, 161, 169, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними зазначені у позовній заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправним і скасування указу від 19 жовтня 2022 року №726/2022 у частині залишити без руху.

Установити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для:

- подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку та доказів на їхнє підтвердження;

- усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк та/або неподання позивачем (його представником) заяви про поновлення строку звернення до суду або якщо вказані ним підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, позовна заява буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

М.В. Білак

А.Г. Загороднюк

Ж.М. Мельник-Томенко

В.М. Соколов,

Судді Верховного Суду