Справа № 580/2257/23
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2257/23 Суддя (судді) першої інстанції: Бабич А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною відмови у вчиненні дій і зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_2 ) (відповідач-2) про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача-1, яка полягає у не повідомленні всупереч п.4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" за формою, встановленою додатком 2, відповідача-2 про безпосередню його участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.10.2022 до 12.10.2022;

- зобов`язання відповідача-1 повідомити відповідно п.4 вказаного наказу Адміністрації Держприкордонслужби України за формою, встановленою додатком 2, відповідача-2 про безпосередню його участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.10.2022 до 12.10.2022;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача-2, яка полягає у не прийняті на підставі п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (із змінами) "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" наказу про призначення йому додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.10.2022 до 12.10.2022;?

- зобов`язання відповідача-2 прийняти на підставі п.1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України наказ про призначення йому додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.10.2022 до 12.10.2022;

- зобов`язання відповідача-2 нарахувати і виплатити йому на підставі п. 1 згаданої постанови Кабінету Міністрів України додаткову винагороду у розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.10.2022 до 12.10.2022 з урахуванням проведених виплат за цей період.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта аналогічні, викладеним у позовній заяві, та мотивовані зокрема тим, що заявлені позовні вимоги є обґрунтовані, позаяк ОСОБА_1 набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 до 31.08.2022, з 01.09.2022 до 30.09.2022 та з 01.10.2022 до 12.10.2022, щодо якої відповідач 1 не повідомив відповідно п.4 наказу Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 №164-АГ відповідача 2 про безпосередню участь позивача у бойових діях, а відповідач 2 не включив її до розрахунку заробітної плати позивача за вказані періоди.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, спірне рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник відповідача-2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без представника відповідача-2.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, витягом з наказу начальника відповідача-2, полковника ОСОБА_2 від 07.06.2022 № 286-ОС підтверджується, що позивач, як молодший сержант, призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, зарахований до списків особового складу у розпорядження начальника Головного центру підготовки особового складу.

04.07.2022 вказаний вище начальник відповідача-2 видав наказ № 237-вв щодо особового складу (службові переміщення), витягом з якого підтверджується направлення позивача для виконання бойових завдань у підпорядкування начальника зведеного відділу прикордонної служби (тип С) НОМЕР_3 прикордонного загону з 04 липня 2022 року до окремого розпорядження. В обґрунтування зазначено про його видачу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами), Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зі змінами), Указу Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 «Про затвердження Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України» (зі змінами). Підставою зазначено розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.06.2022 №Ш/25-1359-Е.

12.09.2022 відповідач-1 направив в.ч. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та начальнику відповідача-2 полковнику ОСОБА_3 (вх. № з/1755-22вх 13.09.2022) Довідку про військовослужбовців в/ч НОМЕР_4 та 9930, які брали участь у бойових діях або заходах за серпень 2022 року у складі в/ч НОМЕР_1 . У ній з посиланнями на накази дск зазначені відомості про участь військовослужбовців для доплати до 100тис.грн, відомості про позивача наявні за день - 15.08.2022 (б/р від 04.07.2022 № 445/дск, б/р від 06.07.2022 № 295/дск, ЖОСД № 402/дск (1 ПЗ): с.110-111, ЖСБД № 394 л), до якої наявні відповідні копії рапортів. Водночас за вересень рапорти щодо позивача формувалися як на загальний розмір доплати у 30000,00грн, так і підвищеному до 70000,00грн за аналогічний період.

13.09.2023 начальник відповідача-2 видав наказ № 462-ОС про виплату додаткової винагороди за відповідні вжиті протягом серпня 2022 року заходи з розрахунку до 70000,00грн.

Довідкою Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України від 14.10.2022 №3218, підписаною командиром, полковником ОСОБА_4 , виданою позивачу, який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 , підтверджується, що він взяв безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області на підставі бойових наказів Адміністрації державної прикордонної служби України №104 гриф від 22.06.2022 та №106 гриф від 27.06.2022 у наступні періоди: з 05.07.2022 до 31.07.2022; з 01.08.2022 до 31.08.2022; з 01.09.2022 до 30.09.2022; з 01.10.2022 до 12.10.2022.

Довідкою начальника відділу кадрів військової частини НОМЕР_5 підполковника ОСОБА_5 № 12/31 підтверджується, що позивач в складі зведеного загону відділу прикордонної служби (тип С) від НОМЕР_3 прикордонного загону та Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України дійсно в період з 14 жовтня 2022 року до 11 січня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в межах Донецької області, відповідно до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 (гриф).

Розрахунковими листами, виданими в/ч НОМЕР_2 , підтверджується виплата позивачу у заявленому спірному періоді грошового забезпечення, серед якого додаткова грошова винагорода: у липні 2022 року - 30000 АТ: 30000 грн за червень; у серпні 2022 року - 30000 АТ: 30000 грн за липень, - 70000 АТ: 58709,68 грн за липень; у вересні 2022 року - 30000 АТ: 30000 грн та 70000АТ: 2258,06 за серпень; у жовтні 2022 року - 30000 АТ: 30000грн за вересень; у листопаді 2022 року - 30000 АТ: 30000 грн та 70000 АТ: 40645,16 грн за жовтень.

Також довідкою відповідача-2 від 03.04.2023 № 43 підтверджується виплата позивачу щомісячно по 30000,00 грн з липня до листопада 2022 року включно, а також з розрахунку до 70000,00 грн - у серпні 58709,68 грн, у вересні - 2258,06 грн, листопаді - 40645,16 грн.

03.11.2022 начальник відповідача-2 видав наказ № 384-вв, витягом підтверджується, що позивач вважається таким, що змінив місце перебування у відрядженні та прибув 13.10.2022 з ділянки НОМЕР_6 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_7 прикордонного загону, з метою участі у виконанні бойових (спеціальних) завдань в межах зони (району) відповідальності угруповання згідно з розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 № Ш/23-2075-Е, від 07.10.2022 № Ш/25-2267-Е.

Листом відповідач-2 звернувся до відповідача-1 з проханням якнайшвидше надіслати на його адресу довідку про участь військовослужбовців Головного центру, які брали участь у бойових діях або заходах за жовтень 2022 року на ділянці НОМЕР_6 прикордонного загону відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168». У відповідь отримав лист відповідача-1 від 07.12.2022 про те, що підрозділи Держприкордонслужби України, що знаходяться в межах Чернігівської та Сумських областей, не виконують бойові завдання на лінії зіткнення, з огляду на що підпункт 7 п.2 згаданого наказу від 30.07.2022 не застосовується, а довідки для військовослужбовців в/ч НОМЕР_2 , які брали участь у діях або заходах у складі в/ч НОМЕР_1 , не опрацьовуються.

Адвокат позивача звернувся запитами від 17.03.2023:

- до відповідача-1, яким просив спрямувати відповідачу-2 довідку про участь позивача у бойових діях та виконання завдань із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 01.08.2022 12.10.2022 для здійснення додаткової виплати до грошового забезпечення, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану»;

- до відповідача-2 з проханням здійснити перерахунок та виплату позивачу додаткової винагороди згідно зі вказаною вище постановою КМУ № 168 у розмірі до 100 тис. грн а розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 01.08.2022 до 12.10.2022 включно, до якого надав згадану вище довідку № 3218.

Не отримавши відповіді, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позовної заяви про порушення відповідачами заявлених прав позивача не підтверджені, а позовні вимоги не обґрунтовані.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок згідно з ч. 3 ст. 1 Закону № 2232-XII включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Початком проходження військової служби згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-XII вважається:

1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу;

2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації;

3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних;

4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу;

5) день зарахування до списків особового складу військової частини - для громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом, зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період;

6) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян України, які зараховані до військового оперативного резерву після їх звільнення з військової служби та призиваються на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Закінченням проходження військової служби відповідно до абзацу першого ч.3 вказаної статті Закону вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Фінансове забезпечення заходів, пов`язаних з організацією військової служби і виконанням військового обов`язку, відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2232-XII здійснюється за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України. Додаткове фінансування цих заходів може відбуватися за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст.12 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

У статті 2 Закону № 2011-XII акцентовано, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Абзацом першим ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) згідно зі ст. 19 Закону № 2011-XII можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, відповідно до ст. 23 Закону № 2011-XII здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Оскільки спірні правовідносини виникли в період воєнного стану щодо додаткової грошової винагороди, суд врахував, що на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України виніс постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), редакція якої неодноразово змінювалася. Для спірних правовідносин вона діє у редакції з 19.07.2022 та 30.09.2022.

Пунктом першим вказаної Постанови установлено на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

На виконання ст. 9 Закону № 2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Міністерство оборони України видало наказ від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який для спірних правовідносин діє в редакції станом на 16.08.2022 (наступні Зміни внесені 31.03.2023 шляхом доповнення Порядку № 260 розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану», що для спірного періоду не застосовується).

Згідно з п. 12 розділу І Порядку № 260 військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 серпня 2022 року затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17 серпня 2022 року № 188), зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789, та містив розділ IХ, відповідно до якого в Чернігівській області такими вважаються:

1. Корюківський район: 1) Корюківська міська територіальна громада; 2) Сновська міська територіальна громада;

2. Новгород-Сіверський район: 1) Новгород-Сіверська міська територіальна громада; 2) Семенівська міська територіальна громада;

3. Чернігівський район: Городнянська міська територіальна громада.

Статус вказаних регіонів змінений внесенням до вказаного наказу Міністерства змін наказом № 233 від 17.10.2022 щодо актуального зазначеного Порядку станом на 10 жовтня 2022 року. Як наслідок редакція вказаного розділу «IХ. Чернігівська область» наступна:

1. Корюківський район: Сновська міська територіальна громада;

2. Новгород-Сіверський район: 1) Новгород-Сіверська міська територіальна громада;

2) Семенівська міська територіальна громада;

3. Чернігівський район: Городнянська міська територіальна громада.

Для оцінки встановлених обставин і зібраних доказів суд урахував, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби України від 31.03.2022 № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», на який посилається у позовних вимогах позивач, для спірних правовідносин не застосовується, оскільки на дату виникнення спірних правовідносин з метою реалізації Постанови № 168 Адміністрація Державної прикордонної служби України видала наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ (далі - Наказ АДПСУ) (чинному та не скасованому у встановленому законом порядку), яким урегулювала порядок і умови здійснення виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди під час воєнного стану.

Зокрема, у п.1 повторно зауважила про загальний розмір такої доплати - до 30000,00 грн, та до 100000,00 грн - за безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період зазначених заходів. У пунктах 2-3 вказала, які саме заходи враховуються для виплати до 100000,00грн.

Згідно з п. 4 Наказу АДПСУ підтвердженням бойової участі військовослужбовців у бойових діях і заходах, передбачених у згаданому п.2, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційного-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких заходах.

Відповідно до абзацу першого п. 5 Наказу АДПСУ для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у п.4, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених у п.2, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та, до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.

Суд першої інстанції вірно вказав, що згадана довідка встановленої форми є додатковим документом, що складається з огляду на первинні документи, які підтверджують виконання безпосередніх службових дій кожним військовослужбовцем за визначений відрізок дат. Достовірність її відомостей має підтверджуватися окрім бойового наказу (розпорядження) записами в журналах бойових дій, відповідних рапортах уповноваженої особи.

Зазначене підтверджується вказаною в абзаці третьому п. 5 Наказу АДПСУ вимогою, що у довідках, передбачених вказаним пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені в п. 4 цього наказу.

Як встановлено вище, щодо служби позивача спірна доплата у підвищеному розмірі, як просить у позовних вимогах, виплачена за серпень у вересні 2022 року 2258,06 грн, за жовтень у листопаді 2022 року 40645,16 грн.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги враховує, що будь-які докази щодо виконання позивачем у спірному періоді безпосередніх бойових дій чи заходів з безпосередньої відсічі і стримуванні збройної агресії в період перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій іншої кількості днів, аніж, як зазначено у довідці за серпень і за жовтень 2022 року відсутні, відомостями Журналів бойових дій зведеного загону не підтверджуються. Довідка командира щодо його дій не має кількості конкретних днів безпосереднього такого виконання та посилань на відомості журналів службово-бойових дій, обмежуючись виключно посиланням на загальний період. Нарахування та виплата відповідної допомоги підтверджена і розрахунковими листами позивача. Похідні, непрямі докази, які би підтверджували недостовірність відомостей журналів, рапортів, довідки відповідача-1 щодо служби позивача за спірний період відсутні. Отже, посилання позивача на порушення його прав відповідачами не підтверджені, а позовні вимоги в цій частині щодо невидачі довідки, підстав зобов`язання її подати відповідачу-2 та зобов`язати останнього видати наказ щодо виплати в іншому, аніж фактично вчинено, розмірі, не обґрунтовані.

Відповідно до п. 10 Наказу АДПСУ облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь в бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу та підготовку проєкту наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1, в органах Держприкордонслужби покладено на штаб органу, а у випадку відсутності штабу - на підрозділ (посадову особу), який веде облік особового складу.

Належних і достовірних доказів неналежного виконання посадовою особою органу військового командування, в якому безпосередньо перебував позивач у спірному періоді, і відповідача-1 службових обов`язків щодо обліку несення служби позивачем у заявлених спірний періоду суду не надано. Отже, не доведено протиправної бездіяльності відповідача-1 та, як наслідок, відповідача-2 щодо спірних правовідносин з позивачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що враховуючи відомості щодо несення служби у відповідача-1 позивачем у вказаних вище доказах, а також докази фактичної виплати позивачу допомоги до 100 тис. грн в межах затвердженого наказами відповідачів ліміту зі 70000,00 грн пропорційно фактичній участі в кількостях зазначених днів згідно з розрахунками виплаченого позивачу грошового забезпечення, відсутність доказів виконання більшої кількості днів для підвищеного розміру доплат за серпень і жовтень 2022 року, безпосередніх дій у вересні, а також конкретної кількості днів, нарядів, службових доручені та їх фактичного виконання у первинних документах, на підставі яких формується Довідка встановленої форми відповідачем-1, порушення відповідачами заявленого права позивача на таку доплату не доведено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що скаржником не було доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень вимог чинних нормативно-правових актів в межах спірних правовідносин.

Дослідивши зміст апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішив даний спір у відповідності до вимог чинного законодавства та практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не доведено протиправності дій відповідачів в межах спірних правовідносин, а відтак підстави для задоволення позовних вимог та апеляційної скарги - відсутні.

Крім того, апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною відмови у вчиненні дій і зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст постанови складено 01.04.2024.