Справа № 380/25739/23
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 рокусправа №380/25739/23
місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Пенсійного фонду України (далі - відповідач) , місцезнаходження: м. Київ, вул.Бастіонна, 9, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо незарахування страхового стажу ОСОБА_1 за період з 25.06.2015 по травень 2016 року;

- зобов`язати Пенсійний фонд України зарахувати страховий стаж ОСОБА_1 за період з 25.06.2015 по травень 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність, яка полягає у незарахуванні страхового стажу позивачу за період з 25.06.2015 по травень 2016 року, а за наслідками звернення про здійснення такого зарахування відповідач вказав, що воно буде здійснюватись тільки у випадку звернення до Пенсійного фонду України для призначення пенсійних виплат.

19.12.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, у якому проти задоволення позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що з положень спеціального законодавства, якими врегульовано питання призначення (перерахунок), вбачається, що зарахування страхового стажу здійснюється територіальними органами Фонду соціальних виплат. Проте, з позовної заяви не вбачається, що позивач звертався до територіальних органів Фонду з питанням щодо зарахування до страхового стажу, та, відповідно, йому не відмовлено у зарахуванні періоду проходження служби до страхового стажу.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 06.11.2023 суддя залишив позовну заяву без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 20.11.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 проходить службу в Управлінні патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач з 25.06.2015 по 22.08.2015 проходив службу на посаді інспектора патрульної служби роти № 1 батальйону патрульної служби ГУМВС України у Львівській області. З 22.08.2015 по 06.11.2015 інспектор патрульної служби роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної служби МВС у АДРЕСА_2 .

Згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказом Управління патрульної служби МВС у місті Львові від 06.11.2015 № 30 о/с, звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 63 «к» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції).

Відповідно до пункту 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 117 о/с, призначений таким, який прибув з Міністерства внутрішніх справ України.

З 07.11.2015 по 10.06.2016 позивач працював на посаді інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції.

З 10.06.2016 по 08.12.2017 позивач працював на посаді інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону № 4 Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції.

З 08.12.2017 по 02.11.2018 позивач працював на посаді інспектора взводу з обслуговування доріг державного значення батальйону № 4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

З 02.11.2018 по теперішній час позивач працює на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

Як вбачається з довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу від 22.06.2023, позивачу не зараховано сплату страхових внесків за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно.

Позивач подав до Пенсійного фонду України заяву про зарахування йому до страхового стажу періоду служби в Управлінні патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції за період з листопада 2015 року по травень 2016 року включно у відповідності до поданих форм 1ДФ.

Відповідач надав відмову, в якій вказав, що до набрання чинності 01.06.2016 змін до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435, страхувальники не подавали звітність про суми нарахованого грошового забезпечення за осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), осіб рядового і начальницького складу, у розрізі кожної застрахованої особи. Відповідно інформація щодо врахування до страхового стажу військовослужбовців періодів служби до червня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб відсутня. Водночас, пункт другий частини другої статті 24 Закону №1058 передбачено, що у разі якщо за період з 01.07.2000 по 31.12.2016 в реєстрі застрахованих осіб відсутні відомості для обчислення страхового стажу поліцейським, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження служби та про сплачені суми срахових внесків. Але таке зарахування страхового стажу буде здійснюватись тільки у випадку звернення до Пенсійного фонду України для призначення пенсійних виплат. Також зарахування стажу за такі періоди за ці періоди буде здійснено автоматично після надходження від органів, що забезпечують виплату грошового забезпечення поліцейським, відповідної звітності щодо сум грошового забезпечення та сплачених страхових внесків.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз згаданої норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ)

Відповідно до статті 20 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464- VI) Реєстр застрахованих осіб автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд.

Відповідно до частин другої та шостої статті 20 Закону № 2464-VI персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пункту 3 розділу IV Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (далі Положення № 10-1) відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі:

- звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України;

- відомостей:

центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення;

фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану;

центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Законом України від 03.04.2007 № 857-V "Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", були внесені зміни до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, статтю 11 доповнено пунктом 17, включивши до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового та начальницького складу.

Разом з цим, відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зі змінами внесеними наказом Міністерства фінансів України від 11.04.2016 №441, подання до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про нарахування заробітку (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам страхувальниками, які нараховують та сплачують єдиний соціальний внесок за осіб із числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової та альтернативної служби), осіб рядового і начальницького складу, в розрізі кожної застрахованої особи у звітному місяці, передбачено за період з 01 червня 2016 року.

Відповідно преамбули Закону №1058 згаданий закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади i механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Відповідно до частинии першої статті 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог згаданого Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Законом України від 03.10.2018 № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон № 2148) пункт 3 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 1058 викладено в наступній редакції:

Зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу за період з 01.01.2004 по 31.12.2006 проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Протягом п`яти років з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення відповідно до законодавства, до Пенсійного фонду подаються, у разі їх відсутності, персоніфіковані відомості про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, поліцейським, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Абзац четвертий підпункту 3 пункту 9 розділу ІІ Закону № 2148 зобов`язує Кабінет Міністрів України визначити порядок подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016 стосовно військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.08.2019 № 770 "Про затвердження порядків зарахування періодів служби до страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу та подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків стосовно військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб начальницького і рядового складу, поліцейських".

Згаданий Порядок установлює механізм, форму та строки подання до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі територіальні органи Пенсійного фонду України) необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016 у разі їх відсутності в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб).

Відповідно до пункту 3 Порядку подання відсутніх у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування персоніфікованих відомостей про грошове забезпечення та сплату страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2016, необхідних для призначення пенсій військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 770 (далі - Порядок № 770), відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться Пенсійним фондом України до реєстру застрахованих осіб на підставі інформації з податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формами № 8 ДР і № 1 ДФ, які ДФС передає Пенсійному фонду України в електронному вигляді на центральному рівні в порядку, встановленому Пенсійним фондом України та ДФС. При цьому Пенсійний фонд України обчислює щомісячні суми грошового забезпечення виходячи із середнього розміру сум доходу квартальної звітності за формами № 8 ДР і № 1 ДФ за період, за який подано інформацію.

Порядок подання ДПС Пенсійному фонду України інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суму виплаченого доходу, необхідну для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам начальницького і рядового складу, поліцейським затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 08.04.2021 № 14-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.04.2021 за № 553/36175 (далі - Порядок №14-1).

Відповідно до пункту 4 Порядку №770 у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення (страхувальники), або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (уповноважені органи), до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком. Згадані положення стосуються обчислення страхового стажу для призначення пенсійних виплат. Обчислення страхового стажу здійснюється органами Фонду при призначенні (перерахунку) пенсій.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на положення спеціального законодавства, яким врегульовано питання призначення (перерахунок) територіальними органами Фонду соціальних виплат

Суд погоджується із аргументами відповідача про те, що будь-яких звернень/заяв, які б свідчили, що позивач звертався до Пенсійного фонду України / територіального управління Фонду щодо призначення пенсії, виходячи із наявного страхового стажу, позивач не подавав.

У справі предметом спору не є питання зарахування/незарахування страхового стажу позивача, оскільки сторони визнають, що таке зарахування за період з 25.06.2015 по травень 2016 року повинне бути здійсненим. Спірним є лише момент, коли Пенсійний фонд України повинен провести зазначене зарахування/незарахування.

У позовній заяві позивач вказує, що ні в статті 24 Закону № 1058, ні в самому законі жодним чином не йдеться про те, що зарахування страхового стажу має чи буде здійснюватись тільки у випадку звернення до Пенсійного фонду України для призначення пенсійних виплат.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 4 Порядку № 770 у разі відсутності інформації з податкового розрахунку сум доходу відомості про періоди служби, суми грошового забезпечення та сплату страхових внесків вносяться територіальними органами Пенсійного фонду України до реєстру застрахованих осіб на підставі поданого військовими частинами чи органами, які виплачують (виплачували) грошове забезпечення (страхувальники), або подаються органами, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (уповноважені органи), до територіальних органів Пенсійного фонду України у вигляді звіту за формою згідно з додатком. Згадані положення стосуються обчислення страхового стажу для призначення пенсійних виплат. Обчислення страхового стажу здійснюється органами Фонду при призначенні (перерахунку) пенсій.

Зважаючи на викладене, суд висновує про недотримання позивачем порядку зарахування страхого стажу, оскільки довідки про проходження служби та про сплачені суми страхових внесків до територіального органу Пенсійного фонду повинен подати орган, який виплачував грошове забезпечення, а не застрахована особа. Крім цього, як вбачається з поданих до суду документів, позивач не звертався до територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою.

Таким чином, у випадку неподання довідок про проходження служби та про сплачені суми страхових внесків органом, який виплачував грошове забезпечення, позивач не позбавлений можливості оскаржити таку бездіяльність до суду.

Отже, страховий стаж обчислюється при призначенні пенсії, а незарахування певного періоду страхового стажу буде порушенням прав позивача з моменту призначення пенсії або відмови у її призначенні за відсутності необхідного страхового стажу у зв`язку з неподанням довідок про проходження служби та про сплачені суми страхових внесків органом, який виплачував грошове забезпечення.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд вказує на те, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні цих вимог, як передчасних. Наведене відповідає правовому висновку, викладеному у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 560/2120/20.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність бездіяльності з боку Пенсійного фонду України щодо незарахування страхового стажу ОСОБА_1 за період з 25.06.2015 по травень 2016 року на момент звернення до суду з позовом.

У зв`язку з цим, немає підстав зобов`язувати відповідача зарахувати позивачу страховий стаж за період з 25.06.2015 по травень 2016 року

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

V. Судові витрати

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Гулик Андрій Григорович