Справа № 460/12522/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/12522/22 пров. № А/857/5122/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 460/12522/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Нор У.М.,

час ухвалення рішення 29.01.2024 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту ухвали 29.01.2024 року,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій .

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 позов задоволено повністю.

22.01.2024 позивачем подано заяву про роз`яснення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від15.07.2022 у справі №460/12522/22.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 460/12522/22 відмовлено у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що розбіжність між позовними вимогами та викладенням резолютивної частини рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 призвело до порушення прав позивача на повне отримання пенсії та неповне зарахування стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1 та відповідно до зменшення розміру пенсії.

З метою усунення цих розбіжностей позивач звернувся до суду із заявою про виправлення описки, яка була повернена ухвалою суду та із заявою про роз`яснення судового рішення, у задоволенні якої було відмовлено.

Позивач звертає увагу на те, що розбіжності з позовними вимогами та резолютивною частиною рішення призвели до порушення його прав при виконанні такого рішення.

Просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 460/12522/22 та ухвалити нову, якою роз`яснити рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 в частині повного задоволення позовних вимог.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду від 15.07.2022 у справі №460/12522/22 є вмотивованим і зрозумілим, містить чіткий та логічний виклад обставин, а також не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо їх розуміння.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для роз`яснення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №460/12522/22.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 254 КАС України передбачено порядок роз`яснення судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч.2 ст. 254 КАС України).

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягає рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності, як правило, резолютивної частини такого рішення.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 27.02.2019 у зразковій справі №806/3265/17.

Як роз`яснив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду (пункт 19).

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону слідує, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Так, із заяви про роз`яснення рішення суду слідує, що позивач не згідний із викладом резолютивної частини рішення.

Проаналізувавши рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2022 у справі №460/12522/22, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке рішення суду першої інстанції містить чіткий та обґрунтований висновок по суті заявлених вимог та не передбачає ніякого двозначного тлумачення.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що жодних доказів на підтвердження доводів заяви про роз`яснення вказаного судового рішення не надано та заява не містить чітких посилань на те, що певні частини рішення суду викликають труднощі в їх розумінні та в чому саме вони полягають.

З резолютивної частини судового рішення вбачається, що його текст труднощів для розуміння не викликає, суть рішення ясна та не двозначна, тому тлумачення, шляхом його роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребує.

Заявником не зазначено, в чому полягає незрозумілість рішення, а зі змісту заяви видно, що позивач не погоджується із викладом резолютивної частини рішення, оскільки під час його виконання порушено права позивача.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст заяви про роз`яснення судового рішення містить лише доводи, які свідчать про незгоду з викладом резолютивної частини рішення, однак сліз звернути увагу на те, що вказане рішення суду не оскаржувалося позивачем.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява позивача про роз`яснення судового рішення не містить посилань на те, що певні частини рішення викликають труднощі в їх розумінні, заявник звернувся до суду за роз`ясненням не з підстав незрозумілості резолютивної частини рішення, а у зв`язку з необхідністю роз`яснення порядку виконання рішення суду, що не відповідає вимогам статті 254 КАС України. При цьому рішення містить чіткі, зрозумілі та однозначні формулювання, що не створює жодних перешкод у його добросовісному виконанні. Відтак подана заява про надання роз`яснення судового рішення не підлягала до задоволення.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі № 460/12522/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 02.04.2024