Справа № 140/35724/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/35724/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Бульбенюк Т.Р.,

представників позивача Стецюка Р.С., Дулько С.М.,

представника відповідача Роскошнової Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Корсойл-Агро» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Корсойл-Агро» (далі - ФГ «Корсойл-Агро») звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (далі - ППР).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФГ «Корсойл-Агро» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість (далі - ПДВ), у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, про що складено акт перевірки № 15707/07- 01/36716877 від 13.10.2023.

На підставі вказаного акту перевірки відповідач виніс ППР: від 16.11.2023 № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 127215 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 12721,50 грн, та від 16.11.2023 № , яким зменшено розмір від`ємного значення з ПДВ на 1275077 грн.

Позивач не погоджується із висновками акту перевірки та винесеними на підставі акту перевірки ППР, та зазначає, що висновки контролюючого органу про порушення вимог ПК України зроблені без всебічного з`ясування обставин, системного аналізу наданих первинних документів щодо здійснення фінансово-господарських операцій, на підставі яких були сформовані дані податкового обліку.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати ППР від 16.11.2023 № , № .

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання (т. 1, а. с. 185).

В поданому до суду 10.01.2024 відзиві на позовну заяву (т. 1, а. с. 190-195) представник відповідача Семенов Р.В. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних ППР, прийнятих на підставі акту перевірки № 15707/07- 01/36716877 від 13.10.2023, яким зафіксовані допущені платником порушення вимог податкового законодавства.

В поданій до суду 15.01.2024 відповіді на відзив (т. 1, а. с. 200-204) представник позивача підтвердив власну правову позицію, викладену у позовній заяві та не погодився із доводами протилежної сторони.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2, а. с. 48).

В судових засіданнях, які відбулися у цій справі, представники позивача Стецюк Р.С., Дулько С.М. позов підтримали з підстав, викладених у заявах по суті справи, та просять його задовольнити.

Представники відповідача Семенов Р.В., Роскошнова Д.А., Павлючик О.А. у тих же судових засіданнях позов заперечили з підстав, викладених у заявах по суті справи, та просять відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідка ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що у період з 28.09.2023 по 06.10.2023 ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФГ «Корсойл-Агро» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, про що складено акт перевірки № 15707/07- 01/36716877 від 13.10.2023 (т. 1, а. с. 23-45).

Перевіркою встановлено порушення ФГ «Корсойл-Агро»:

- пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) - завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ, заявлену на поточний рахунок платника податку у декларації за липень 2023 року (р. 20.2.1) в розмірі 127215 грн;

- пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 198.1, пункту 198.3, абзацу «г» пункту 198.5, підпункту 198.6 статті 198 ПК України, внаслідок чого ФГ «Корсойл-Агро» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) в сумі 1275077 грн, в т.ч. за липень 2023 в сумі 1275077 грн;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України.

Позивач, не погодившись із висновками, викладеними в акті за наслідками перевірки, 31.10.2023 за № 205 подав заперечення на нього (т. 1, а. с. 46-52). З листа ГУ ДПС у Волинській області від 14.11.2023 № 3349/12/03-20-07-01 вбачається, що заперечення залишено без задоволення (т. 1, а. с. 53).

На підставі вказаного акту перевірки, ГУ ДПС у Волинській області винесено ППР від 16.11.2023:

- № (форма «В1»), яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 127215,00 грн та застосовано штрафні санкції в сумі 12721,50 грн (т. 1, а. с. 54);

- № (форма «В4»), яким зменшено розмір від`ємного значення з ПДВ на 1275077,00 грн (т. 1, а. с. 55-56).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів(крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

За приписами пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення)необоротних активів(у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г)ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно із пунктом 200.11 статті 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

За приписами пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваних ППР від 16.11.2023 № , № викладені обставини виявлених контролюючим органом порушень вимог податкового законодавства.

Так, у ППР від 16.11.2023 № (форми «В1») (т. 1, а. с. 54) вказане про таке порушення.

В ході проведення перевірки встановлено, що ФГ «Корсойл - Агро» придбавало добрива у ТзОВ «ФІРМА ЕРІДОН» (), а саме: добриво IFAGRI NPK в кількості - 114240 кг.

У бухгалтерському обліку дані взаємовідносини відображені наступними бухгалтерськими проведеннями:

Дт 208 - Кт 631 на суму - 4 502 198,40 грн;

Дт 231 - Кт 208 на суму - 4 502 198, 40 грн.

За даними бухгалтерського обліку ФГ «Корсойл-Агро» рах.208 «Матеріали сільськогосподарського призначення», Актів про використання мінеральних органічних добрив, використано дане добриво на кукурудзу та соняшник площею 545 га.

Згідно інформації, наявної на сайті дистриб`ютора ТзОВ «Ерідон» - доза внесення даних добрив становить 100-120 кг/га, як для кукурудзи, так і для соняшника.

За основного та суцільного внесення дози добрива необхідно збільшити на 30-50% від зазначених вище.

В ході перевірки проведено нормативний розрахунок внесення добрив (діючої речовини на 1 га) до норм, встановлених товариством, за результатами якого встановлено фактичне його внесення понаднорму на 1га в кількості від 199,7 кг до 211,4 кг, що в загальному обсязі становить 111,927 кг на загальну суму 636 077,40 грн.

Суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами вказане порушення вимог податкового законодавства, яке викладене в акті перевірки та в оскаржуваному ППР від 16.11.2023 № , з огляду на таке.

01.08.2022 між ТзОВ «Фірма Ерідон» (постачальник) та ФГ «Корсойл-Агро» укладено договір поставки № 766/23/26 (т. 1, а. с. 126-128), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Згідно з додатками № 766/23/26/12-Мд-П від 21.04.2023 та № 766/23/26/14-Мд-П від 01.05.2023 (т. 1, а. с. 130, 131) ФГ «Корсойл-Агро» придбавало у ТзОВ «Фірма Ерідон» два види добрив: IFAGRI NPK-10-20-20+7S в кількості 66600,00 кг на загальну суму 3149647,20 грн, в т. ч. ПДВ - 524941,20 грн, та IFAGRI NPK-10-28-15+5S (в т. ч. упаковка біг-бег 600 кг) в загальній кількості 47640,00 кг на загальну суму 2252990,88 грн, в т. ч. ПДВ - 375498,48 грн.

При цьому, як до суду, так і контролюючому органу ФГ «Корсойл Агро» надавались Акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, зокрема № КО00-000007 за квітень 2023року, з якого вбачається про використання добрива IFAGRI NPK-10-20-20+7S в кількості 44400,00 кг на площу 210,00 га (т. 1, а. с. 140), № КО00-000005 за травень 2023 року, з якого вбачається про використання добрива IFAGRI NPK-10-20-20+7S в кількості 13380,00 кг на площу 67,00 га (т. 1, а. с. 137), № КО00-000006 за травень 2023року, з якого вбачається про використання добрива IFAGRI NPK-10-20-20+7S в кількості 8820,00 кг на площу 42,00 га (т. 1, а. с. 138 зворот).

З метою отримання інформації щодо норм внесення добрив для досягнення показників планової врожайності культур позивачем було надіслано запит від 29.11.2023 № 216 на адресу ТзОВ «Фірма Ерідон» (т. 1, а. с. 141), у відповідь на який листом від 30.11.2023 за № 30/11/01 ТзОВ «Фірма Ерідон» повідомила, що при плановій урожайності кукурудзи 120ц/га і соняшнику 35ц/га доцільними є норми внесення добрив Іфагрі від 150-250 кг/га (т. 1, а. с. 142).

Крім того, допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 (головний агроном ФГ «Корсойл-Агро») підтвердила внесення добрив з дотриманням встановлених норм.

Під час судового розгляду справи було також встановлено отримання після закінчення перевірки контролюючим органом від ТзОВ «Фірма Ерідон» відповіді на запит № 3342/12/03-20-07-01 від 10.11.2023, з якого вбачається, що господарство самостійно коригує норму внесення добрив від запланованих обсягів майбутнього врожаю, а також фактичних показників основних елементів живлення в ґрунті. Негативні наслідки перевищення норм внесення добрива IFAGRI виробником не визначалися (т. 2, а. с. 51).

Отже, ФГ «Корсойл-Агро» документально підтвердило відповідність внесення добрива IFAGRI NPK-10-20-20+7S, придбаного у ТзОВ «Фірма Ерідон» в кількості 66600,00 кг на загальну суму 3149647,20 грн, в т. ч. ПДВ - 524941,20 грн згідно з додатком № 766/23/26/12-Мд-П від 21.04.2023 з дотриманням встановлених нормативів.

Крім того, ГУ ДПС у Волинській області в розумінні Закону України «Про пестициди і агрохімікати» від 02.03.1995 № 86/95-ВР не є органом, до компетенції якого належить здійснення державного нагляду (контролю) за поводженням з пестицидами і агрохімікатами.

Відтак, проведення посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області власних розрахунків використання кількості добрив, яке мало внести ФГ «Корсойл-Агро», без підтвердження своєї компетентності у відповідній сфері, не доводить факт порушення позивачем норм використання відповідних добрив, та свідчить про вихід контролюючого органу за межі своїх повноважень.

Сільськогосподарське товариство самостійно визначає норми внесення добрив, з врахуванням технологічного процесу висіву, якості ґрунту та кліматичних умов, що в своїй сукупності впливають на врожайність. Вказане, зокрема, пояснюється тим, що для різних сільськогосподарських культур необхідні різна кількість і співвідношення добрив. При цьому, використання добрив у сільськогосподарській діяльності залежить, серед іншого, від пори року, особливостей складу ґрунту кожного поля, наявності поживних речовин, а також регіону вирощування.

В акті перевірки № 15707/07-01/36716877 від 13.10.2023 податковим органом не зазначено, що списане позивачем добриво не відповідає площі земельних ділянок, яка використовується ФГ «Корсойл-Агро» для вирощування сільськогосподарських культур, натомість позивач документально підтвердив відповідність внесення добрива IFAGRI NPK-10-20-20+7S, придбаного у ТзОВ «Фірма Ерідон» в кількості 66600,00 кг на загальну суму 3149647,20 грн, в т. ч. ПДВ - 524941,20 грн згідно з додатком №766/23/26/12-Мд-П від 21.04.2023.

З урахуванням наведеного, оскільки судом не встановлено здійснення товариством безпідставного понаднормового списання добрив без мети використання у господарській діяльності підприємства, тому суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування ППР від 16.11.2023 № .

Стосовно ППР від 16.11.2023 № форми «В4» (т. 1, а. с. 55-56), то у ньому зазначено про виявлення під час перевірки трьох порушень, кожному з яких суд далі надасть правову оцінку.

Так, в ході проведення перевірки ФГ «Корсойл-Агро» згідно даних бухгалтерського обліку встановлено наявність нерозподілених витрат по сільськогосподарських культурах, а саме наявного сальдо по рахунку 2311 «Виробництво» станом на 31.07.2023 із номенклатурою:

- «Соя 22» в сумі - 2932042,06 грн;

- «Кукурудза 22» - 1760443,66 грн.

ФГ «Корсойл-Агро» зібрано врожай вищезазначених культур за період із 01.02.2023 по 31.07.2023, однак станом на 31.07.2023 за Дт 2311 «Основне виробництво» дебетове сальдо становить 4692485,72 грн. Станом на 31.07.2023 дані культури були зібрані та згідно даних оборотів рахунку 271 «Товари сг» за період із 01.02.2023 по 31.07.2023 реалізовані на території України.

Таким чином, з кредиту рахунку 23 витрати мають списуватися у дебет рахунку 27 для с/г підприємств. ФГ «Корсойл-Агро» необхідно було відобразити списання витрат бухгалтерським проведення ДТ 271 - Кт 2311 у період із 01.02.2023 по 31.07.2023р. на дебет 271 з подальшим включенням їх до собівартості готової продукції (зібраної у 2022-2023 рр.) ДТ 901 Кт271 (т. 1, а. с. 55).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності врегульовано Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2000 № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (далі - П(С)БО 16).

Так, відповідно до пунктів 5-8 розділу «Визнання витрат» П(С)БО 16, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені. Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Витрати підприємства, згідно з П(с)БО 16, класифікуються як: собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) (пункт 11); загальновиробничі витрати (пункт 15); витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості (пункт 17); фінансові витрати (пункт 27); втрати від участі в капіталі (пункт 28); інші витрати (пункт 29).

Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186 (далі - Інструкція № 291), передбачено використання рахунків «Клас 9. Витрати діяльності», що застосовуються для узагальнення інформації про витрати операційної, інвестиційної, фінансової та іншої діяльності підприємства

Водночас основні вимоги до визнання, складу та оцінки витрат викладені в П(с)БО 16.

За дебетом рахунків цього класу відображаються суми витрат, за кредитом - списання суми витрат у кінці звітного року або щомісяця на рахунок 79 «Фінансові результати».

Таким чином, системний аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що в бухгалтерському обліку не передбачено розподілу витрат на господарські і негосподарські. Будь-які витрати діяльності (операційної чи неопераційної) враховуються при формуванні витрат для визначення фінансового результату - об`єкта оподаткування в податковому обліку, враховуючи вимоги Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або Міжнародних стандартів фінансової звітності.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Інструкцією № 291 передбачено застосування Рахунка 91 «Загальновиробничі витрати», на якому ведеться облік виробничих накладних витрат на організацію виробництва та управління цехами, дільницями, відділеннями, бригадами та іншими підрозділами основного й допоміжного виробництва, а також витрати на утримання та експлуатацію машин і устаткування. Цей рахунок не застосовується підприємствами торгівлі.

Відповідно до вимог пункту 15 П(с)БО № 16, до складу загальновиробничих витрат включаються:

витрати на управління виробництвом (оплата праці апарату управління цехами, дільницями тощо; відрахування на соціальні заходи й медичне страхування апарату управління цехами, дільницями; витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, дільниць тощо);

амортизація нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничого, лінійного) призначення;

витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення;

витрати на вдосконалення технології й організації виробництва (оплата праці та відрахування на соціальні заходи працівників, зайнятих удосконаленням технології й організації виробництва, поліпшенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі; витрати матеріалів, купівельних комплектуючих виробів і напівфабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій тощо);

витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання виробничих приміщень;

витрати на обслуговування виробничого процесу (оплата праці загальновиробничого персоналу; відрахування на соціальні заходи, медичне страхування робітників та апарату управління виробництвом; витрати на здійснення технологічного контролю за виробничими процесами та якістю продукції, робіт, послуг);

витрати на охорону праці, техніку безпеки і охорону навколишнього природного середовища;

інші витрати (внутрішньозаводське переміщення матеріалів, деталей, напівфабрикатів, інструментів зі складів до цехів і готової продукції на склади; нестачі незавершенного виробництва; нестачі і втрати від псування матеріальних цінностей у цехах; оплата простоїв тощо).

Загальновиробничі витрати поділяються на постійні і змінні (пункт 16 П(с)БО № 16).

Разом із тим, відповідно до вимог Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18.05.2001 № 132, у сільськогосподарських підприємствах загальновиробничі витрати не діляться на постійні та змінні (пункт 2.21), вони включаються до виробничої собівартості всією сумою (підпункт «г» пункту 2.7), а фактична собівартість продукції (робіт та послуг) в сільськогосподарських підприємствах розраховується в цілому за рік (пункт 6.1).

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати, згідно з П(с)БО 16: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Тобто, у пункті 9 П(с)БО 16 наведено вичерпний перелік витрат, які не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 140/3229/19).

З прийняттям 01.01.2003 Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 41 «Сільське господарство» Міністерством фінансів України 18.11.2005 затверджено П(С)БО 30 «Біологічні активи», введений в дію з 01.01.2007, який є обов`язковим до застосування підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (крім банків і бюджетних установ) щодо сільськогосподарської діяльності, а також розроблені Методичні рекомендації з бухгалтерського обліку біологічних активів, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2006 № 1315 (далі - Методичні рекомендації № 1315), для роз`яснення порядку застосування положень стандарту.

Відповідно до пункту 6.1 розділу 6 Методичних рекомендацій № 1315, сільськогосподарська продукція та додаткові біологічні активи при їх первісному визнанні оцінюються за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на місці продажу або за виробничою собівартістю відповідно до Положення (стандарту) 16. Визначення справедливої вартості додаткових біологічних активів і сільськогосподарської продукції ґрунтується на цінах активного ринку.

Згідно з пунктом 6.10 розділу 6 Методичних рекомендацій № 1315, сільськогосподарську продукцію після її первісного визнання та додаткові біологічні активи, які не беруть участі у сільськогосподарській діяльності (утримуються для продажу, напрями їх подальшого використання не визначені тощо), оцінюють та відображають відповідно до Положення (стандарту) 9. Сільськогосподарська продукція після її первісного визнання та біологічні активи, які не використовуються у сільськогосподарській діяльності, відображаються у бухгалтерському обліку і звітності за найменшою з двох оцінок: первісною вартістю або чистою вартістю реалізації.

Пунктами 7.1-7.4 розділу 7 Методичних рекомендацій № 1315 визначено, що у наслідок сільськогосподарської діяльності підприємство отримує доходи (витрати) від первісного визнання біологічних активів і сільськогосподарської продукції, одержаних протягом звітного (календарного) року. Такі доходи (витрати) визначаються як різниця між вартістю біологічних активів і сільськогосподарської продукції, оцінених за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на місці продажу, та витратами, пов`язаними з біологічними перетвореннями, що були понесені для отримання біологічних активів та сільськогосподарської продукції. Витрати, пов`язані з біологічними перетвореннями біологічних активів, визнаються витратами основної діяльності. Облік витрат ведеться за окремими об`єктами обліку витрат, які мають відповідати об`єктам обліку біологічних активів (окремі види біологічних активів та/або їх група), на рахунку обліку виробництва відповідно до Положення (стандарту) 16 та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 № 291 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.99 за № 893/4186. Доходи (витрати) від первісного визнання додаткових біологічних активів і сільськогосподарської продукції визначаються за кожним об`єктом обліку біологічних активів, з цією метою на рахунку обліку виробництва має бути забезпечена відповідність між витратами, пов`язаними з біологічними перетвореннями, та вартістю отриманих біологічних активів і сільськогосподарської продукції за окремими видами біологічних активів та/або їх групами. Доходи (витрати) від первісного визнання додаткових біологічних активів і сільськогосподарської продукції включаються до складу інших операційних доходів (витрат) в кінці звітного (календарного) року або на кожну дату балансу з коригуванням до фактичної суми доходів (витрат) від первісного визнання додаткових біологічних активів і сільськогосподарської продукції, визначеної в кінці звітного (календарного) року.

Згідно з пунктом 6.1 розділу 6 Методичних рекомендацій № 132, точність та обґрунтованість калькуляційних розрахунків є важливою передумовою об`єктивності цілого ряду важливих економічних показників. Собівартість окремих видів сільськогосподарської продукції визначається виходячи з витрат, віднесених на відповідну культуру (групу культур) чи вид (групу) тварин. Фактична собівартість продукції (робіт та послуг) в сільськогосподарських підприємствах розраховується в цілому за рік, крім продукції (робіт, послуг) допоміжних виробництв, фактична собівартість яких визначається щомісяця. У рослинництві, крім сільськогосподарської продукції, об`єктами обліку витрат можуть бути роботи, виконані в поточному році під урожай майбутнього року.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.

Під час судового розгляду справи було досліджено Положення про облікову політику ФГ «Корсойл-Агро», затверджене наказом № 22 від 01.01.2023 (т. 1, а. с. 68-70), яке безпідставно не було взято до уваги контролюючим органом під час проведення перевірки.

Пунктами 6.3.3, 6.3.5 вказаного Положення встановлено, що первісною вартістю сільськогосподарської продукції визначити її нормативну виробничу собівартість, розрахованої з урахуванням планової врожайності по кожній культурі. Оцінку сільськогосподарської продукції, при її відпуску у виробництво, реалізацію або іншому вибутті слід здійснювати за методом нормативних затрат, передбаченому п. 21 НП(С)БО 9. Оцінка за нормативними затратами полягає у застосуванні норм витрат на одиницю продукції (робіт, послуг), які встановлені підприємством з урахуванням нормальних рівнів використання запасів, праці, виробничих потужностей і діючих цін. Для забезпечення максимального наближення нормативних затрат до фактичних норми затрат і ціни повинні регулярно у нормативній базі перевірятися і переглядатися. Оцінка продукції за нормативними затратами коригується до фактичної виробничої собівартості наприкінці року.

Згідно з пунктом 6.6.3 цього Положення загальновиробничі витрати, рахунок 233 «Виробнича амортизація» та рахунок 2341 «Автопарк, машино-тракторний парк» розподіляти наприкінці року. За базу розподілу цих витрат прийняти: для рослинництва - загальну суму витрат на виробництво продукції.

Суд враховує, що формування виробничої собівартості здійснюється згідно з номенклатурою витрат, вказаних в Додатку 7 «Номенклатура статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг)» до Положення про облікову політику ФГ «Корсойл-Агро», а номенклатура статей загальновиробничих витрат наведена в Додатку 8 вказаного Положення (т. 1, а. с. 84 зворот - 85). Первісна оцінка готової сільськогосподарської продукції здійснюється за методом нормативних (планових) затрат, в тому числі при реалізації продукції.

Контролюючим органом не враховано того, що підприємство вирощує різні види сільськогосподарської продукції, з різними строками вирощування та різною тривалістю технологічних циклів, та витрати розподіляються по видах сільськогосподарської продукції, в тому числі і реалізованої протягом року наприкінці року згідно фактичних витрат за рік по кожному виду продукції.

Сформована фактична собівартість по кожному виду продукції списується або на вартість готової продукції, із подальшим списанням на собівартість по реалізованій в поточному році продукції, або на вартість поточних біологічних активів (сільськогосподарської продукції врожаю наступного року (незавершене виробництво). Отже, списання собівартості сої, врожаю 2022 року на вартість готової продукції проводилося по плановій собівартості (2022 рік - 7 грн за кг, 2023 рік - 15 грн за кг).

З листа ФГ «Корсойл-Агро» від 05.10.2023 за № 191/1, який був наданий у відповідь на запит контролюючого органу від 05.10.2023 № 1 (т. 1, а. с. 64) вбачається, що різниця в плановій собівартості обумовлена тим, що через погодні умови не було можливості зібрати сою в 2022 році в повному обсязі, збір проводився в березні-квітні 2023 року, що привело до зниження якості, урожайності та до додаткових витрат, що в сукупності привели до виникнення різниці між плановою та фактичною собівартістю в сумі 2932042,06 грн.

У зв`язку із цим, реалізація проводилась за ціною нижче планової собівартості, що підтверджується аналізом реалізації (т. 1, а. с. 57).

Після реалізації сої, врожаю 2022 року, в вересні 2023 року різниця між плановою та фактичною собівартістю була пропорційно віднесена на собівартість реалізованої продукції, що підтверджується оборотами рахунку 271 за 9 місяців 2023 року, та за 29.09.2023-30.09.2023 по сої (т. 1, а. с. 60-61), відтак, станом на 01.10.2023 сальдо по рахунку 2311 із номенклатурою «Соя 22» відсутнє.

Аналогічна ситуація виникла з кукурудзою, збір якої здійснювався в 2023 році, що призвело до виникнення різниці між плановою та фактично собівартістю в сумі 1760443,66 грн. Реалізація продукції проводилася в середньому в розмірі 6066,01 грн, що підтверджується аналізом реалізації (т. 1, а. с. 62). Після реалізації кукурудзи, врожаю 2022 року, в вересні 2023 року різниця між плановою та фактичною собівартістю була пропорційно віднесена на собівартість реалізованої продукції, що підтверджується оборотом рахунку 271 за 9 місяців 2023 року по кукурудзі (т. 1, а. с. 63), відтак станом на 01.10.2023 сальдо по рахунку 2311 із номенклатурою «Кукурудза 22» відсутнє.

Таким чином, витрати на суму 4692485,00 грн. на Дт 2311 «Виробництво» є виробничими витратами на вирощування відповідної сільськогосподарської продукції («сої 22» та «кукурудзи 22»), що підтверджується первинними документами.

Крім того, під час проведення перевірки контролюючий орган дійшов висновку про завищення податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ», ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» та ТзОВ «Транс Ойл Компані» щодо придбання пального. Стосовно цього порушення суд зазначає про таке.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-XIV.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Законодавцем визначено підстави, за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту підприємства. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідок якої є поставка товару (робіт, послуг), понесення витрат, у зв`язку з господарською діяльністю платника, сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт понесення витрат та сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, платіжні доручення, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 04.08.2022 у справі № 816/1182/17).

Так, під час судового розгляду справи судом були досліджені первинні документи, які підтверджують господарські операції з ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ», ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» та ТзОВ «Транс Ойл Компані», що стосуються поставки нафтопродуктів для позивача, зокрема:

1 - по взаємовідносинах з ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ»:

- договір поставки нафтопродуктів 02012023 №/Л від 02.01.2023 (т. 1, а. с. 94-96), укладений між ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ» (постачальник) та ФГ «Корсойл-Агро» (покупець), за умовами якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти на базисі поставки, в кількості асортименті, за цінами та термінами поставки відповідно до умов договору та додатків до нього, які є невід`ємною частиною договору;

- на виконання вказаного договору ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ» поставлено дизельне паливо ДП-З-Євро5-ВО згідно з видатковими накладними № 77 від 02.02.2023 в кількості 7908 л на суму 346400,00 грн, в т. ч. ПДВ 22661,68 грн (т. 1, а. с. 97), № 95 від 07.02.2023 в кількості 6002 л на суму 255150,00 грн, в т. ч. ПДВ 16 692,06 грн (т. 1, а. с. 98), № 130 від 15.02.2023 в кількості 14500 л на суму 582518,10 грн, в т. ч. ПДВ 38108,66 грн (т. 1, а. с. 99);

- транспортування було здійснено згідно з ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 77 від 02.02.2023 (т. 1, а. с. 100), № 95 від 07.02.2023 (т. 1, а. с. 101), № 130 від 16.02.2023 (т. 1, а. с. 102);

- розрахунок за поставлені нафтопродукти здійснено ФГ «Корсойл-Агро» згідно з платіжними інструкціями № 10543 від 14.03.2023 на суму 100000,00 грн, № 10656 від 21.03.2023 на суму 246416,40 грн, № 10670 від 22.03.2023 на суму 150000,00 грн, № 11134 від 12.05.2023 на суму 102084,00 грн, № 11151 від 15.05.2023 на суму 100000,00 грн, № 11165 від 16.05.2023 на суму 100000,00 грн, № 11249 від 24.05.2023 на суму 100000,00 грн, № 11335 від 26.05.2023 на суму 100000,00 грн, № 11353 від 29.05.2023 на суму 100000,00 грн, № 11384 від 02.06.2023 на суму 71650,00 грн, № 11403 від 07.06.2023 на суму 13917,70 грн (т. 1, а. с. 103 - 113);

- ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ» були виписані та зареєстровані податкові накладні № 15 від 02.02.2023 на суму 346400,00 грн, в т. ч. ПДВ 22661,68 грн, № 32 від 07.02.2023 на суму 255150,00 грн, в т. ч. ПДВ 16692,06 грн, № 57 від 15.02.2023 на суму 582518,10 грн, в т. ч. ПДВ 38108,66 грн (т. 1, а. с. 113а - 115);

2 - по взаємовідносинах з ТзОВ «Петрол Груп Лімітед»:

- договір поставки нафтопродуктів № 09-12/2022-1 ДП від 09.12.2022 (т. 1, а. с. 65-66), укладений між ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» (постачальник) та ФГ «Корсойл-Агро» (покупець), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти, а покупець прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору;

- на виконання вказаного договору ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» поставлено дизельне паливо EN590 згідно з видатковими накладними № 736 від 31.07.2023 в кількості 6000 л на суму 253800,00 грн, в т. ч. ПДВ 42300,00 грн, № 480 від 31.05.2023 в кількості 5000 л на суму 165000,00 грн, в т. ч. ПДВ 10794,39 грн (т. 1, а. с. 86-87);

- транспортування було здійснено згідно з ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 3 від 31.07.2023, № 2 від 31.05.2023 (т. 1, а. с. 88-89);

- розрахунок за поставлені нафтопродукти здійснено ФГ «Корсойл-Агро» згідно з платіжними інструкціями № 11372 від 31.05.2023 на суму 165000,00 грн та № 12104 від 31.07.2023 на суму 253800,00 грн (т. 1, а. с. 90-91);

- ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» були виписані та зареєстровані податкові накладні № 92 від 31.07.2023 на суму 253800,00 грн, в т. ч. ПДВ 42300,00 грн, № 182 від 31.05.2023 на суму 165000,00 грн, в т. ч. ПДВ 10794,39 грн (т. 1, а. с. 92-93);

3 - по взаємовідносинах з ТзОВ «Транс Ойл Компані»:

- договір поставки нафтопродуктів № 56/22пр від 10.10.2022 (т. 1, а. с. 116-117), укладений між ТзОВ «Транс Ойл Компані» (постачальник) та ФГ «Корсойл-Агро» (покупець), за умовами якого постачальник бере на себе зобов`язання поставити замовнику нафтопродукти, а покупець прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору та специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору;

- на виконання вказаного договору ТзОВ «Транс Ойл Компані» поставлено дизельне паливо ДП-З-Євро5- ВО згідно з видатковою накладною № 487 від 16.03.2023 в кількості 4349 л. на суму 162000,25 грн, в т. ч. ПДВ 10598,15 грн та дизельне паливо ДП-Л-Євро5-ВО згідно з видатковою накладною № 750 від 02.05.2023 в кількості 7037 л. на суму 237146,90 грн, в т. ч. ПДВ 15514,28 грн (т. 1, а. с. 118-119);

- транспортування було здійснено згідно з ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти): № 16-03-08 від 16.03.2023 та № 02-05-04 від 02.05.2023 (т. 1, а. с. 120-121);

- оплату за поставлені нафтопродукти здійснено ФГ «Корсойл-Агро» згідно з платіжними інструкціями № 10655 від 21.03.2023 на суму 162000,25 грн та № 11115 від 11.05.2023 на суму 237146,90 грн (т. 1, а. с. 122-123);

- ТзОВ «Транс Ойл Компані» були виписані та зареєстровані податкові накладні № 121 від 16.03.2023 на суму 162000,25 грн, в т. ч. ПДВ 10598,15 грн, № 21 від 02.05.2023 на суму 237146,90 грн, в т. ч. ПДВ 15514,28 грн (т. 1, а. с. 124-125).

Крім того, під час судового розгляду справи було встановлено, що після проведення перевірки контролюючий орган на запит отримав від ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» лист від 26.12.2023 № 26-12/2023-1, у якому підтверджено поставку позивачу нафтопродуктів відповідно до наведених вище первинних документів (т. 2, а. с. 49-50).

На думку суду, вказані первинні документи містять необхідні реквізити, передбачені нормами Закону № 996-XIV, дають можливість ідентифікувати зміст господарських операцій, відображених у них. При цьому, під час судового розгляду справи від відповідача не надходило жодних зауважень щодо наявності будь-яких недоліків чи дефектів у зазначених первинних документах.

З акту перевірки № 15707/07-01/36716877 від 13.10.2023 вбачається, що висновки контролюючого органу про порушення вимог податкового законодавства ґрунтуються, зокрема, на тому, що встановлено невідповідність даних, які містяться в ТТН та СМR, а саме, невідповідності пункту розвантаження, зазначеного в СМR та пункту навантаження, зазначеного в ТТН, відсутність у ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ», ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» та ТзОВ «Транс Ойл Компані» ліцензій на зберігання пального, адже платник має ліцензію на оптову торгівлю, за відсутності місць оптової торгівлі та ліцензію на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

З приводу цього суд зазначає, що формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. При цьому, сама ж собою наявність або відсутність окремих документів, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце.

Суд не приймає до уваги посилання податкового органу на окремі недоліки в оформлені ТТН на відпуск нафтопродуктів з огляду на те, що між ФГ «Корсойл-Агро» та його контрагентами ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ», ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» та ТзОВ «Транс Ойл Компані» (продавцями нафтопродуктів) були укладені не договори перевезення, а договори поставки нафтопродуктів. У свою чергу, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, тобто документи, що передбачені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, призначені для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, і в операціях з поставки товару не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Таким чином, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товарів, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товарів і їх використання у власній господарській діяльності (використання з метою отримання прибутку), неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, та/або подання його з певними незначними дефектами, не можуть свідчити про відсутність реальних господарських операцій (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 804/644/16).

Покликання відповідача на відсутність у ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ», ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» та ТзОВ «Транс Ойл Компані» ліцензії на зберігання пального не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання наведених вище господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих цим товариством на себе зобов`язань, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань за укладеними ним договорам. Крім того, з листа ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» від 26.12.2023 № 26-12/2023-1 вбачається, що переміщення нафтопродуктів здійснювалося з акцизного складу пересувного (т. 2, а. с. 50).

Суд також зазначає, що платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагенти позивача або суб`єкти господарювання, з якими мали відносини контрагенти позивача, в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документи на підтвердження розміру понесених витрат та свого податкового кредиту (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06.06.2023 у справі № 820/7010/16).

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій щодо придбання пального в межах спірних правовідносин, їх невідповідність цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій.

З урахуванням наведеного, на думку суду, позивачем належними та допустимими доказами доведено реальність господарських операцій з ТзОВ «ДП ГРУП ВОЛИНЬ», ТзОВ «Петрол Груп Лімітед» та ТзОВ «Транс Ойл Компані» з придбання палива.

Перевіркою також було виявлено ще одне порушення щодо невідповідності між даними бухгалтерського обліку та фактично наявними залишками ПММ (ДП) такого змісту.

В ході проведення перевірки, а саме аналізу регістрів бухгалтерського обліку по рахунку 203 «ПММ» станом на 27.03.2023 на підприємстві наявні залишки «дизельного палива (ДП)» в кількості - 74645,5 л, вартістю - 2799468,09 грн. Оприбуткування дизельного палива станом на 27.03.2023 не проводилось. Вибуття дизельного палива станом на 27.03.2023 проведено в кількості - 3 л. вартістю 123,36 грн наступними бухгалтерськими проведеннями: Дт 911 - Кт 203. Залишок палива станом на 27.03.2023 становить 74642,5 л вартістю - 2799344,73 грн.

ГУ ДПС у Волинській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФГ «Корсойл-Агро» () щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2023 року у податковій декларації з ПДВ від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Перевірка проводилась з 21.03.2023 по 29.03.2023 року. Під час перевірки на виконання підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України проведена інвентаризація активів з метою підтвердження факту їх придбання. На виконання листа ГУ ДПС у Волинській області від 23.03.2023 № 777/12/03-20-07-01-12 ФГ «Корсойл-Агро» згідно наказу № 1-інв від 23.03.2023 проведено інвентаризацію з 23.03.2023 по 27.03.2023. Враховуючи, зазначене встановлено невідповідність між даними бухгалтерського обліку по рахунку 203 «ПММ» станом на 27.03.2023 (під час проведення перевірки) та фактично наявними залишками ПММ (ДП) зафіксованими на дату проведення інвентаризації (на 27.03.2023). Нестача становить - 68844,5 л, вартістю - 2570170,16 грн.

Суд вважає безпідставними вказані доводи контролюючого органу, з огляду на таке.

Судом встановлено, що у ФГ «Корсойл-Агро» наявні ліцензії на зберігання пального для власного споживання чи промислової переробки № 2000297 від 06.03.2021, термін дії з 06.03.2020 до 06.03.2025, адреса місця зберігання: с. Шепель, вул. Кіселинська,14/А, загальна місткість резервуарів, що використовується для зберігання пального (літри) 155000 (т. 1, а. с. 143), та № 000298 від 06.03.2021, термін дії з 06.03.2020 до 06.03.2025, адреса місця зберігання: с. Шепель, вул. Кіселинська,32, загальна місткість резервуарів, що використовується для зберігання пального (літри) 58000 (т. 1, а. с. 144).

Облік дизпалива по субрахунку 203 «ПММ» здійснюється на складах «ПММ/ Шепель/» та «Склад ПММ зберігання/ємкість б/у V62 куб.м/», що підтверджується оборотами по рахунку 203 за лютий-липень 2023 року (т. 1, а. с. 147-149) та звітами про рух ПММ за лютий-липень 2023 року (т. 1, а. с. 150-155).

При цьому, «Склад ПММ зберігання/ємкість б/у V62 куб.м/» був створений згідно з наказом № 1/02-1 від 01.02.2023 (т. 1, а. с. 156) для створення резерву дизпалива для забезпечення проведення весняно-польових робіт сезону 2023 року в зв`язку з військовим станом в Україні та можливим подорожчанням нафтопродуктів.

Однак, під час розгляду справи встановлено, що при проведені інвентаризації складу ПММ/Шепель/ залишки дизпалива в кількості 40048,0 літрів, на суму 1415297,25 грн. по складу «Склад ПММ зберігання/ємкість б/у V62 куб.м/» не були враховані контролюючим органом в фактичних залишках.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 8 Закону № 996-XIV підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.

Так, згідно з Додатком 3 «Графік документообігу бухгалтерії» до Положення про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику» (т. 1, а. с. 72-75), ФГ «Корсойл-Агро» списання палива в обліку здійснюється вимогами-накладними останнім днем місяця.

Оскільки списання палива здійснюється в останній день місяця, відтак це пояснює те, що в бухгалтерському обліку по рахунку 203 в частині дизпалива станом на 27.03.2023 рахується дизпаливо використане з 01.03.2023 по 27.03.2023, проте таке не списане станом на 27.03.2023, що вбачається по оборотах рахунку 203 за березень 2023 року по дизпаливу в розрізі дат та підтверджується первинними документами на списання дизпалива за березень 2023 року, а саме: лімітно-забірними картками, накладними-вимогами, які також надавались контролюючому органу під час перевірки, однак не були взяті до уваги.

Враховуючи вищезазначене, невідповідність між даними бухгалтерського обліку по рахунку 203 «ПММ» станом на 27.03.2023 (під час проведення перевірки) та фактично наявними залишками ПММ (ДП), зафіксованими на дату проведення інвентаризації (на 27.03.2023), пояснюється неврахованими залишками дизпалива по «Склад ПММ зберігання/ємкість б/у V62 куб.м/» та не списаним станом на 27.03.2023 використаним в березні дизпаливом. Тому, суд приходить до висновку про відсутність факту нестачі дизпалива в кількості 68844,5 л. на суму 2570173,16 грн.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що виявлені під час перевірки порушення вимог податкового законодавства не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, у зв`язку із чим з наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування оскаржуваних ППР підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 16990,00 грн, сплачений платіжною інструкцією від 12.12.2023 № 13429 (т. 1, а. с. 24).

Керуючись статтями 243 - 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 16 листопада 2023 року № , № .

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код ВП 44106679) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фермерського господарства «Корсойл-Агро» (45630, Волинська область, Луцький район, с. Княгининок, вул. Бригадний двір, 16, ідентифікаційний код 36716877) судовий збір в розмірі 16990 гривень 00 копійок (шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх

Повний текст рішення складений 01 квітня 2024 року