Справа № 280/7418/23
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №280/7418/23
адміністративне провадження №К/990/3165/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М.В., Мацедонської В.Е.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану її адвокатом Тивоненком Данилом Руслановичем, про ухвалення додаткової постанови у справі №280/7418/23 за позовом ОСОБА_1 до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов та стягнення коштів, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у якому просила суд:
визнати дії відповідача, що полягали у відмові скасувати постанови протиправними;
визнати протиправною та скасувати постанову від 08.04.2021 у рамках ВП НОМЕР_2 державного виконавця Запорізького РВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 ;
визнати протиправною та скасувати постанову від 08.04.2021 у рамках ВП НОМЕР_3 державного виконавця державного виконавця Запорізького РВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про відкриття виконавчого провадження та інші постанови винесені в рамках цього ВП;
стягнути на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 8358,31 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

18 січня 2024 року постановою Третього апеляційного адміністративного суду рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову від 08.04.2021 року у ВП НОМЕР_2 державного виконавця Запорізького РВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 . Визнано протиправною та скасовано постанову від 08.04.2021 року у ВП НОМЕР_3 державного виконавця державного виконавця Запорізького РВДВС Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про відкриття виконавчого провадження відкритого за виконавчим документом - постанова від 08.04.2021 НОМЕР_2. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити без змін рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року.

Постановою Верховного Суду від 14 березня 2024 року касаційну скаргу Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишено без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2024 року - без змін.

18 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява, подана її адвокатом Тивоненком Данилом Руслановичем, про ухвалення в справі додаткової постанови, у якій просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у касаційній інстанції у розмірі 8000,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що при ухваленні постанови Верховного Суду від 14 березня 2024 року у справі №280/7418/23 не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів, перевіривши доводи заяви та наявні матеріали справи приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС України).

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вищенаведені положення процесуального закону дають підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Так, у відзиві на касаційну скаргу позивачка зазначила, що понесла судові витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку із переглядом касаційним судом цієї справи у сумі 8 000,00 грн., що підтверджується Актом № 3 від 07.03.2024 року про надані послуги за Договором, ордером на надання правової допомоги, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до Акту №3 від 07.03.2024 року про надані послуги за Договором, адвокат Тивоненко Д.Р. надав послугу щодо: складання відзиву на касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.01.2024 року у справі №280/7418/23, загальна кількість затрачених годин - 7, сума наданої послуги 7000 грн.; підготовка до подачі відзиву до канцелярії Верховного Суду у складі касаційного адміністративного суду і відповідачу черезт підсистему «Електронний суд», у тому числі: роздрукування відзиву, добірка та сканування письмових доказів для додавання до відзиву, завіряння копій документів, загальна кількість затрачених годин - 1, розмір наданої послуги складає 1000 грн.; Отже, разом вартість усіх послуг 8000 грн.

Строк внесення клієнтом плати за надані послуги - протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.

Колегія суддів враховує, що Акт №3 від 07.03.2024 року містить детальний опис робіт, виконаних при надані правничої допомоги позивачу в ході касаційного перегляду даної справи, а надані заявником документи, на переконання суду, у своїй сукупності підтверджують факт понесення витрат саме у цій справі.

Верховний Суд бере до уваги, що наведені приписи КАС України покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В цьому випадку відповідачем як суб`єктом владних повноважень клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не заявлялось, хоча копія заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі №280/7418/23 з додатками надіслана відповідачу 14 березня 2024 року представником позивача. Так само суду не надано доказів та не наведено обставин, які б спростували співмірність розміру судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт.

Колегія суддів також враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

Крім того, відповідно до правової позиції, що міститься у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення судових витрат є, серед іншого, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у судах апеляційної і касаційної інстанцій у заявлених сумах.

Крім того, відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Колегія суддів також ураховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалено рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Згідно із частиною другою статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.

Отже, Суд доходить висновку, що повна компенсація суб`єктом владних повноважень іншій стороні у справі витрат на адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, повинна виступати додатковим запобіжником подачі таким суб`єктом безпідставних, зокрема апеляційних та касаційних скарг.

Це підтверджується, серед іншого, положеннями частини другої статті 2 КАС України, в якій до основних засад (принципів) адміністративного судочинства віднесено як забезпечення права на апеляційний перегляд справи та права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, так і закріплено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Крім того, КАС України надає можливість сторонам до ухвалення судового рішення або у процесі розгляду справи самостійно вирішити спір, зокрема, й шляхом самостійного виправлення суб`єктом владних повноважень допущеної помилки та відновлення порушених прав і законних інтересів особи, а саме: 1) примирення сторін (статті 190-191 КАС України); 2) закриття провадження у справі, зокрема, щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення (пункт 8 частини першої статті 238 КАС України).

Отже, питання розподілу судових витрат не є вимогою адміністративного позову, яка направлена на захист порушених суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів позивача. Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 560/665/19, від 18.08.2021 у справі № 300/3178/20.

За таких обставин, з огляду на підтвердження позивачем фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу, не зазначення відповідачем обставин щодо понесення позивачем витрат у меншому розмірі та/або неспівмірності таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав до задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які вона понесла у зв`язку із касаційним переглядом цієї справи.

Керуючись статтями 134, 139, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , подану її адвокатом Тивоненком Данилом Руслановичем, про ухвалення додаткового судового рішення у справі №280/7418/23 задовольнити.

2. Ухвалити додаткову постанову у справі №280/7418/23.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Героїв 93-ї бригади 16а, м. Запоріжжя, ЄДРПОУ - 35039605) судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

4. Додаткова постанова є невід`ємною частиною постанови Верховного Суду від 14 березня 2024 року у справі №280/7418/23.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

В.Е. Мацедонська