Справа № 400/12766/23
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 р. № 400/12766/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Устинова І.А. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, АДРЕСА_2

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №118 від 05.05.2022 року в частині увільнення від займаної посади і зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта за призовом ОСОБА_1 , головного сержанта - командира відділення зенітного ракетного взводу 1 десантно - штурмового батальону, по причині передчасності його оголошення на підставі пп.15 п.116 Положення про проходження громадянином України військової служби у ЗСУ;

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 , що полягає у: - несплаті коштів ОСОБА_1 у повному об`ємі за 49 днів прямої його участі у бойвих діях по захисту Батьківщини з 08.03.2022 по 26.04.2022 р . - несплаті коштів ОСОБА_1 у повному об`ємі за 69 днів його лікування після отримання вибухового поранення з 27.04.2022 р. по 04.07.2022 р.;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 перерахувати та сплатити ОСОБА_1 виплати додаткової винагороди: - за 49 днів прямої участі у бойових діях по захисту Батьківщини з 08.03.2022 року по 26.04.2022 року. - за 69 днів лікування після отримання вибухового поранення з 27.04.2022 року по 04.07.2022 року;

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 , які полягають у невиплаті коштів ОСОБА_1 за друге поранення, отримане 05.07.2022 року, підтверджене довідкою №240 вд 20.08.2022 року;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та сплатити ОСОБА_1 кошти за друге поранення, отримане 05.07.2022 року, підтверджене довідкою №240 вд 20.08.2022 року;

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 , які полягають у триманні ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 більше двох місяців. (Позивач перебував у розпорядженні командира 16 місяців, з дня оголошення Наказу №118 від 05.05.2022 року і по день оголошення Наказу за №259 від 15.09.2023 року про звільнення.)

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 перерахувати та сплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та всі інші виплати за період з 05.07.2022 року по 15.09.2023 року;

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 , які полягають у незаконному утримані коштів з позивача, нарахованих після звільнення з військової служби, згідно Наказу 259 від 15.09.2023 року;

- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та сплатити у повному об`ємі ОСОБА_1 грошове забезпечення згідно Наказу 259 від 15.09.2023 року

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був мобілізований з 25.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 і наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 50 позивач зарахований до особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Позивач брав безпосередню участь в бойових діях по захисту Батьківщини з 08.03.2022 по 26.04.2022. 26.04.2022 позивач отримав поранення (травму), пов`язану із захистом Батьківщини, що підтверджується висновком ВКЛ. 05.05.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №118 від 05.05.2022 року позивача увільнено від займаної посади і зарахувано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 на підставі пп.15 п.116 Положення про проходження громадянином України військової служби у ЗСУ (у зв`язку із пораненням отриманих під час ведення бойових дій). Позивач вважає зазначений наказ протиправний через передчасність його видання, адже увільнення на підставі п.п. 15 п. 16 Положення допускається лише в разі якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою. Тривалим лікуванням позивач вважає більше чотирьох місяців посилаючись на о п. 11 ст. 10-1 ЗУ "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яким визначено, зокрема, що загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд. Також, позивач вважає, що йому не в повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення в період його безпосередньої участі у бойвих діях по захисту Батькивщини (49 днів) та за період його лікування з 25.04.2022 по 04.07.2022 - 69 днів. Також, позивачу не виплачено кошти за друге поранення, отримане 05.07.2022. Крім того, не зважаючи на рапорти позивача і лист від командиру військової частини НОМЕР_2 про незаперечення стосовно переводу ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_1 до військової частини НОМЕР_2 від 13.07.2022 року, Військова частина НОМЕР_1 тримала ОСОБА_1 у розпорядженні командира біше року, а саме з 05.05.2022 року по 15.09.2023 року, що є прямим порушенням норм законодавства України. Також, 15 вересня 2023 року Наказом №258-РС командира військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта призваного по мобілізації ОСОБА_1 звільнено у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я та виключенням з військового обліку), згідно зазначеного наказу позивачу мало бути виплачено всі належні суми при звільненні, зазначені в даному наказі. Однак, на січень 2024 року позивач так і не отримав у повному об`ємі виплати, зазначені у Наказі №258-РС від 15.09.2023 року. З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що командування військової частини НОМЕР_1 незаконно утримала кошти з позивача, які були нараховані після звільнення з військової служби, згідно Наказу 259 від 15.09.2023 року.

Позовна заява залишалась без руху ухвалою від 18.10.2023.

Ухвалою від 01.11.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що у зв`язку із пораненням отриманих під час ведення бойових дій, наказ командира військової частини № 118 від 05.05.2022 р. щодо увільнення від займаної посади та зарахування Позивача в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 є таким, що прийнятий Відповідачем на підставі Указу Президента України Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 № 1153/2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. З урахуванням цього, відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 118 від 05.05.2022 р. Щодо виплати позивачу грошового забезпечення у спірний період, то У відповідності до інформації, наданої фінансовою службою військової частини НОМЕР_1 Позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода за вказаний період у розмірі 160 000,00 грн. без урахування утримання військового збору 1,5%. За травень 2022 року у червні місяці 2022 р. Позивачу також була виплачена додаткова винагорода за період часу перебування на лікуванні в розмірі 97741,93 грн. без урахування утримання військового збору 1,5%. Оскільки Позивач з червня місяця 2022 року по 15 вересня 2023 року не приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та перебував у місті Миколаїв за місцем розташування пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , останньому нараховано та виплачено додаткової винагороди включно по січень 2023 р. із розрахунку до 30000 грн. в сумі 240000,00 грн., та матеріальної допомоги у розмірі 33151,72 грн. Слід зазначити, що законодавством України станом на 01.02.2023 р. не передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. або до 30000 грн. військовослужбовцям, які не залучаються до участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України та не виконують бойові або спеціальні завдання згідно наказів (розпоряджень) командирів, внаслідок чого, Позивачу не нараховувалась додаткова винагорода з лютого 2023 р. по вересень 2023 р. Щодо виплати Позивачу грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні з 05.05.2022, то відповідач зазначив, що за вказаний період позивач в повному обсязі отримував належне грошове забезпечення не два місяці, а протягом 7 місяців з наступного дня після зарахування у розпорядження. Тобто Позивачу виплачувалось грошове забезпечення у повному обсязі з травня 2022 р. по листопад 2022 р. З грудня місяця 2022 року Позивач почав отримувати грошове забезпечення у розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у відповідності до вимог п. 6 Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260. Загалом на користь Позивача було нараховано та виплачено додаткової винагороди разом із грошовим забезпеченням за період з 26.02.2022 р. по 15.09.2023 р. в загальній сумі 755729,42 грн. у тому числі: кінцевий розрахунок при звільнені у розмірі 41271,29 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 642/6005 від 13.11.2023 р.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.262 КАС України справа розглядається без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд дослідивши матеріали справи, в становив наступне.

Позивач в період з 26.02.2022 по 15.09.2023 у військовій частині НОМЕР_1 .

Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 50 позивача зараховано до списків складу частини т всі види забезпечення.

Позивач у період з 08.03.2022 по 25.04.2022 брав безпосередню участь в бойових діях під час захисту Батьківщини, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 56 від 16.11.2022. Зазначене не заперечується відповідачем.

25.04.2022 позивач отримав поранення, пов`язане з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою від 16.12.2022 № 642/528 «Про обставини поранення», зазначене, також не заперечується відповідачем.

05.05.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 118 позивач був увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 на підставі вимоги Командувача Десантно - штурмових військ Збройних Сил України № 117/2131 від 31.04.2022 і рапорту начальника медичної служби.

У період з 27.04.2022 по 04.07.2022 позивач проходив лікування після отримання поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини і згідно довідки ВЛК від 04.07.2022 № 145 був визнаний обмежено придатний до військової служби; непридатний до служби у десантно - штурмових військ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби в частинах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Після лікувальна і до дня звільнення позивач перебував у місті Миколаїв за місцем розташування пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

05.07.2022 позивач отримав поранення в наслідок ракетного обстрілу пункту постійної дислокації частини в м. Миколаєві, що підтверджується довідкою № 240 від 20.08.2022 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 259 від 15.09.2023 позивача звільнено у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я з виключенням з військового обліку) відповідно до п. 22 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач вважаючи наказ № 118 від 05.05.2022 щодо його увільнення протиправним, дії щодо виплати йому не в повному обсязі грошового забезпечення за час участі у бойових діях з захисту Батьківщини, знаходження на лікуванні та отримання поранення вдруге, а також дії щодо тримання у розпорядженні командира 16 місяців та утримання з нього коштів, нарахованих під час звільнення, звернувся до суду з даним позовом.

Суд вирішуючи спір між сторонами, виходить з на ступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Стаття 40 Закону №2232-XII визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Законів України "Про Збройні Сили України", «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацем 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що виплата збільшена до 100 000 гривень винагороди здійснюється на підставі наказів командира за умови участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а також у зв`язку з пораненням та знаходженні на лікуванні або у відпусці для лікування.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 08.03.2022 по 25.04.2022 брав безпосередню участь в бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 56 від 16.11.2022.

Позивач стверджує, що йому не в повному обсязі було виплачено грошове забезпечення за час участі в бойових діях 49 днів, однак довідкою про доходи від 13.11.2023 № 64/6003 підтверджено виплату грошового забезпечення позивачу в повному обсязі, тобто грошове забезпечення та інше нарахування (додаткова винагорода з розрахунку 100 000 грн). З власним розрахунком позивача суд не може погодитись, оскільки він в нього включає додатково і додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн і 30 000 грн, однак згідно Постанови 168 виплаті підлягає за умов, визначених в цій постанові, або пропорційно в розрахунку на місяць з 30 000 грн, або з розрахунку 100 000 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 25.04.2022 отримав поранення, пов`язане з захистом Батьківщини, а саме підтверджується довідкою від 16.12.2022 № 642/528 «Про обставини поранення», зазначене, також не заперечується відповідачем. А в період з 27.04.2022 по 04.07.2022 позивач проходив лікування після отримання поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини і згідно довідки ВЛК від 04.07.2022 № 145 був визнаний обмежено придатний до військової служби; непридатний до служби у десантно - штурмових військ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах; придатний до служби в частинах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Позивач стверджує, що йому не в повному обсязі виплачувалась додаткова винагорода за період лікування з 27.04.2022 по 04.07.2022. Відповідач у відзиві зазначив, що позивачу була виплачена додаткова винагорода за період часу перебування на лікуванні в розмірі 97741,93 грн. без урахування утримання військового збору 1,5% та надав довідку про доходи.

Так, судом встановлено, що позивач перебував на лікуванні 4 дні квітня (27.04.2022 по 30.04.2022 включно), повні місяці травня та червня 2022 і 4 дні липня 2022 (з 01.07.2022 по 04.07.2022 включно).

Відтак, з зазначеного вбачається, що позивачу за період лікування з 27.04.2022 по 04.07.2022 не в повному обсязі виплачена додаткова винагорода, адже відповідач виплатив за вказаний період 97 741,93 грн, тоді як позивач перебував більше двох місяців на лікуванні, а саме 69 днів. Тому, відповідач мав здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн пропорційно розрахунку на місяць за 69 днів, але провів нарахування лише частково.

При цьому, суд не погоджується з власним розрахунком позивача щодо включення до виплати 30 000 грн додаткової винагороди, оскільки як зазначалось судом вище, додаткова винагорода виплачується або з розрахунку 30 000 грн, або з розрахунку 100 000 грн, аде не разом. Також, згідно довідки відповідача про доходи позивача щомісячне грошове забезпечення йому виплачувалось (посадовий оклад та інші додаткові види грошового забезпечення).

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій у несплаті позивачу додаткової винагороди 100 000 грн пропорційно розрахунку на місяць за 69 днів за період з 27.04.2022 по 04.07.2022 та зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду 100 000 грн пропорційно розрахунку на місяць за 69 днів за період з 27.04.2022 по 04.07.2022, з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні вимоги про визнання протиправними дій щодо невиплати позивачу коштів у повному об`ємі за період участі у бойових діях за 49 днів у період з 08.03.2022 по 26.04.2022 необхідно відмовити.

Щодо невиплати позивачу додаткової винагороди з розрахунку 100 000 грн за поранення 05.07.2022 (друге), підтвердженого довідкою від 20.08.2022 № 240, то суд погоджується з позивачем, оскільки відповідачем не надано до суду доказів виплати за 05.07.2022 з розрахунку 100 000 грн пропорційно. Тому, в цій частині вимог необхідно задовольнити позов.

Щодо вимоги позивача про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №118 від 05.05.2022 року в частині увільнення від займаної посади і зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта за призовом ОСОБА_1 , головного сержанта - командира відділення зенітного ракетного взводу 1 десантно - штурмового батальону, по причині передчасності його оголошення на підставі пп.15 п.116 Положення про проходження громадянином України військової служби у ЗСУ, суд зазначає настуане.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до підпункту 15 пункту 116 Указу Президента України Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 № 1153/2008, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі якщо військовослужбовці перебувають на тривалому лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням або хворобою, отриманою в особливий період, чи у полоні, як заручники або інтерновані особи, - до їх повернення.

05.05.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 118 позивач був увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 на підставі вимоги Командувача Десантно - штурмових військ Збройних Сил України № 117/2131 від 31.04.2022 і рапорту начальника медичної служби (у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні).

Вважаючи протиправним наказ, позивач зазначає, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства через 5 днів після отримання безпосереднього поранення увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини в зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні, тому станом на 05.05.2022 була відсутня підстава для виведення у розпорядження, а саме тривале лікування.

Оцінюючи правомірність винесення оскаржуваного наказу, суд враховує, що у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не визначено поняття тривалого лікування.

Разом з тим, Міністром оборони України прийнятий наказ від 10.04.2009 № 170 «Про затвердження Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153. (Пункт 1.1 розділу I).

Пунктом 4.17 Інструкції встановлено, зарахування військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб здійснюється з урахуванням таких особливостей:

звільнення з посади і зарахування в розпорядження проводяться за підставами, визначеними пунктом 116 Положення, наказом посадової особи, до номенклатури посад якої належить посада військовослужбовця, або наказом прямого командира (начальника) цієї посадової особи;

зарахування проводиться в розпорядження посадової особи, до компетенції якої належить вирішення питання дальшого службового використання військовослужбовця, або, в разі неможливості вирішення цього питання,- у розпорядження прямого командира (начальника);

зарахування наказом посадової особи в розпорядження свого прямого командира (начальника) без його рішення не допускається;

звільнення з посад і зарахування військовослужбовців у випадку, визначеному підпунктом 15 пункту 116 Положення, проводяться з дня вибуття з військової частини на лікування в розпорядження посадової особи, до номенклатури посад якої належить посада офіцера, або в розпорядження керівника органу військового управління, командира з`єднання, у підпорядкуванні яких є військова частина, де проходила військову службу особа рядового, сержантського або старшинського складу.

Таким чином, враховуючи, що позивач вибув до лікувального закладу, у зв`язку із пораненням отриманих під час ведення бойових дій, наказ від 05.05.2022 №118 командира військової частини щодо увільнення від займаної посади та зарахування в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 є таким, що прийнятий відповідачем на підставі Указу Президента України Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.12.2008 № 1153/2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Отже, відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу від 05.05.2022 №118.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача щодо визнання протиправними дій командування військової частини НОМЕР_1 , які полягають у триманні ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 більше двох місяців (Позивач перебував у розпорядженні командира 16 місяців, з дня оголошення Наказу №118 від 05.05.2022 року і по день оголошення Наказу за №259 від 15.09.2023 року про звільнення), оскільки в матеріалах справи наявні докази вжиття відповідачем всіх необхідних заходів, направлених на забезпечення його переведення до іншої військової частини, а саме підготовка відповідачем необхідного пакету документів на направила його на узгодження до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується листом КДШВ № 117/933 від 06.10.2022 року. Позивачем не доведено належними доказами вчинення відповідачем дій, які полягають у триманні ОСОБА_1 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 більше двох місяців.

Як наслідок, не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недораховане грошове забезпечення з липня 2022 (за з 01.07.2022 по 05.07.2022) по 15.09.2023. Необхідно зазначити, що позивач перебуваючи з 05.07.2022 у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 за місцем розташування пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 отримував належне йому грошове забезпечення.

Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача, як передчасні про визнання протиправними дій командування військової частини НОМЕР_1 щодо незаконного утриманя коштів з позивача, нарахованих після звільнення з військової служби, згідно Наказу 259 від 15.09.2023 року та зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та сплатити у повному об`ємі ОСОБА_1 грошове забезпечення згідно Наказу 259 від 15.09.2023 року, оскільки позивачем не доведено утримання коштів з позивача, нарахованих після звільнення з військової служби, згідно Наказу 259 від 15.09.2023 року. До суду не надано доказів звернення позивача з відповідною заявою до відповідача і відповідно відповіді на неї, також не надано до суду наказу, яким би було утримано кошти.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 134, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_5 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно за 69 днів за період з 27.04.2022 по 04.07.2022.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову винагороду до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно за 69 днів за період з 27.04.2022 по 04.07.2022, з урахуванням раніше проведених виплат.

4. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно за 05.07.2022 року (за друге поранення).

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно за 05.07.2022 року (за друге поранення), з урахуванням раніше проведених виплат.

6. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя І. А. Устинов