Справа № 200/827/24
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року Справа№200/827/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

12 лютого 2024 року ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з вимогами (з урахуванням уточнень):

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в призначенні пенсії та скасувати рішення №31 від 02 лютого 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року в Орендному підприємстві Шахта ім. О. Ф. Засядько в якості гроз з повним робочим днем в шахті, та з 17 серпня 2018 року по 26 травня 2020 року в ДП ВК «Краснолиманська» в якості гроз з повним робочим днем з урахуванням частини першої статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині додаткового зарахування періоду роботи за відповідними професіями за кожний повний рік роботи за відповідною професією додатково зарахувавши три місяці, та здійснити призначення пенсії за віком відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» з урахуванням норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 25 січня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» з 25 січня 2024 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

26 лютого 2024 року позивач, з метою виконання вимог ухвали суду від 13 лютого 2024 року, надав до суду уточнену позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

14 березня 2024 року суд повторно витребував у відповідача визначені докази по справі.

20 березня 2024 року відповідач надав до суду пояснення та докази по справі, які судом долучено до матеріалів справи.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем прийнято рішення №31 від 02 лютого 2024 року про відмову в призначенні пенсії з підстави відсутності достатнього пільгового стажу у підземних умовах, а саме період роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року та з 17 серпня 2018 року по 26 травня 2020 року зараховані по Списку №1 замість статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та без урахування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року.

Позивач вважає таке рішення протиправним та такими, що порушує його конституційні права. Водночас, позивач наводить обґрунтування та підрахунки періодів, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу. В зв`язку з чим просить суд зобов`язати відповідача призначити йому пенсію, зарахувавши наведені позивачем періоди до пільгового стажу.

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався. У наданих письмових поясненнях заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що 25 січня 2024 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка була відпрацьована за принципом екстериторіальності відповідачем, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року №339/35961. Відповідачем прийнято рішення №31 від 02 лютого 2024 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини третьої статті Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. За результатами розгляду наданих документів страховий стаж позивача складає 47 років 00 місяців 25 днів, пільговий стаж 21 рік 01 місяць 11 днів, а саме: роботи підземні, професії за пост. №202 (20) 11 років 11 місяців 19 днів; роботи підземні, професії за пост. №202 (25) 4 роки 08 місяців 27 днів, роботи за Списком №1 - 04 роки 04 місяці 25 днів. До пільгового стажу позивача зараховано усі періоди трудової діяльності згідно наданих документів. Також, відповідач зауважив, що період роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року, у зв`язку з відсутністю пільгової довідки, зараховано згідно індивідуальних відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, як такий, що відпрацьований за Списком №1. Відповідач вважає, що ним прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на підземних роботах (25 років).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

25 січня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До зазначеної зави були додані, зокрема, копії: паспорта, рнокпп, трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2001 року.

02 лютого 2024 року відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, прийняв рішення №31 про відмову в призначенні пенсії. Так, орган пенсійного фонду роз`яснив, що відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. Працівникам, зайнятим на підземних роботах в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатись при наявності не менше 25 років стажу підземного та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбитих молотках, машиністом відкритих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік роботи 3 місяці.

Рішенням №31 від 02 лютого 2024 року встановлено, що страховий стаж заявника з урахуванням пільгового стажу становить 47 років 00 місяців 25 днів. Пільговий стаж роботи становить 21 рік 01 місяць 11 днів, з них:

- роботи підземні провідні професії (20) 11 років 11 місяців 19 днів;

- роботи підземні професії за Постановою №202 (25) 4 роки 08 місяців 27 днів;

- роботи за Списком №1 04 роки 04 місяці 25 днів.

Органом пенсійного фонду вказано, що до пільгового стажу зараховано усі періоди трудової діяльності згідно наданих документів, зауважено, що період роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року, у зв`язку з відсутністю пільгової довідки, зараховано згідно індивідуальних відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, як такий, що відпрацьований за Списком №1, тому відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії згідно із частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач, не погодившись з отриманим рішенням пенсійного органу, звернувся із цим позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2001 року, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року працював гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахта ім. О. Ф. Засядько»;

- з 17 серпня 2018 року по 26 травня 2020 року працював гірником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська».

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , форма РС-право, період роботи позивача:

з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року зараховано до загального страхового та пільгового стажу за Списком №1,

період роботи з 17 серпня 2018 року по 26 травня 2020 року зараховано до загального страхового та пільгового стажу «Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в».

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач визнає наступний розрахунок стажу ОСОБА_1

- роботи підземні провідні професії (20) 11 років 11 місяців 19 днів;

- роботи підземні професії за Постановою №202 (25) 4 роки 08 місяців 27 днів;

- роботи за Списком №1 04 роки 04 місяці 25 днів.

Спірним питанням даної адміністративної справи є правомірність прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області рішення №31 від 02 лютого 2024 року, оскільки позивач заперечує зарахування періоду його роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року до страхового та пільгового стажу за Списком №1 та наполягає на віднесенні періодів з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року та з 17 серпня 2018 року по 26 травня 2020 року до пільгового стажу відповідно частини першої статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII та частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV.

Таким чином, означені періоди є спірними з точки зору неправомірності їх невключення до стажу роботи на підземних професіях, що дають право на призначення пенсії незалежно від віку за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону №1058-IV).

Приписами статті 56 Закону №1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Так, частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Слід врахувати, що згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Таким чином, необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку є зайнятість повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, що передбачені списком, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вимоги зазначених норм в частині переліку професій, робота за якими визначає право на пенсійне забезпечення незалежно від віку, за умови зайнятості не менш 20 років, професія позивача строком 11 років 11 місяців 19 днів вважається провідною професією, тому зараховано як роботи підземні провідні професії (20). Викладений висновок визнається відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Водночас, позивач заперечує зарахування періоду його роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року до страхового та пільгового стажу за Списком №1 та наполягає на віднесенні означеного періоду до переліку професій, робота за якими визначає право на пенсійне забезпечення незалежно від віку, за умови зайнятості не менш 20 років.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, до пільгового стажу позивача зараховано усі періоди трудової діяльності згідно наданих документів.

Проте, означений період роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року, у зв`язку з відсутністю пільгової довідки, зараховано згідно індивідуальних відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, як такий, що відпрацьований за Списком №1.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до заяви про призначення пенсії долучено, зокрема, копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2001 року, що відповідачем не заперечується.

Так, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2001 року позивач, зокрема, з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року працював гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахта ім. О. Ф. Засядько».

Аналіз цитованих частини другої статті 14 Закону №1788-XII та частини третьої статті 114 Закону №1058-IV гарантують, що правом на пенсію за статтею 14 Закону №1788-XII (не менше 20 років), (частиною третьої статті 114 №1058-IV (не менше 20 років), користуються працівники провідних професій, зокрема, робітники очисного вибою, що безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Відтак, суд приходить висновку, що робота позивача в якості гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті в Публічному акціонерному товаристві «Шахта ім. О. Ф. Засядько» з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року, віднесена до провідних професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, пов`язаних з видобутком вугілля, терміном не менше 20 років.

Викладений висновок суду викладено з урахуванням наступних положень.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (зі змінами) (далі - Порядок №637).

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.

Як передбачено частиною п`ятою статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Викладе зумовлює висновок суду, що надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду в постанові від 22 березня 2018 року у справі №208/235/17 (2-а/208/105/17), від 31 березня 2020 року у справі №678/65/17.

Сторонами не оспорюється факт надання позивачем трудової книжки при зверненні до органу пенсійного фонду з питання призначення пенсії.

Відтак, відповідачем протиправно зараховано період роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Викладене зумовлює висновок про обґрунтованість позовних вимог в описаній частині.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2001 року позивач з 17 серпня 2018 року по 26 травня 2020 року працював гірником очисного забою 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська», який органом пенсійного фонду зараховано до загального страхового та пільгового стажу «Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в», підтверджено розрахунком стажу позивача, форма РС-право.

Отже, позовні вимоги за період з 17 серпня 2018 року по 26 травня 2020 року є безпідставними, тому не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи, матеріалами справи підтверджено, що пільговий стаж позивача за частиною другою статті 14 Закону №1788-XII (не менше 20 років) становить 16 років 04 місяці 14 днів

Перелік робіт та професій, зайнятість на яких протягом 25 років дає право на призначення пенсії незалежно від віку, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року №202 «Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років» (далі - Постанова № 202).

Підсумовуючи, стаж 4 роки 08 місяців 27 днів зараховано органом пенсійного фонду до робіт підземних професій за Постановою №202 (не менше 25 років), що підтверджено розрахунком стажу позивача, форма РС-право, та визнається пенсійним органом.

Щодо твердження позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8, якими роз`яснено порядок зарахування до пільгового стажу за кожний повний рік роботи за провідною професією (гірничим очисного забою, прохідником забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату) за 1 рік роботи 3 місяці, суд зазначає наступне.

20 січня 1992 року Міністерством соціального забезпечення України прийняті Роз`яснення №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, Роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року передбачено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеного статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення за 9 місяців.

Судом встановлено, що орган пенсійного фонду визнає гарантії, якими працівникам, зайнятим на підземних роботах в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатись при наявності не менше 25 років стажу підземного та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбитих молотках, машиністом відкритих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату за 1 рік роботи 3 місяці.

Відповідачем не застосовано вказане зарахування, з підстав відсутності пільгового стажу.

Матеріалами справи підтверджено пільговий стаж позивача за частиною другою статті 14 Закону № 1788-XII (не менше 20 років) 16 років 04 місяці 14 днів, а стаж 4 роки 08 місяців 27 днів зараховано органом пенсійного фонду до робіт підземних професій за Постановою №202 (не менше 25 років), в той час як відповідач визнає та враховує право позивача на зарахування у спірних правовідносинах повного року роботи гірничим очисного забою за - 1 рік роботи 3 місяці, адже позивач має підтверджений підземний стаж гірничим очисного забою більше 10 років.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд зазначає наступне.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, враховуючи, що відповідач, як уповноважений орган, неправильно надав оцінку окремим періодам роботи позивача, та не перевіряв дотримання всіх умов для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в той час як судом зобов`язано зарахувати визначені періоди до пільгового стажу, тому зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву з урахуванням висновків суду є достатнім.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №211/5254/16-а (провадження №К/9901/5537/17), від 20 грудня 2018 року у справі №132/3485/16-а (провадження №К/9901/44939/18).

Щодо вимоги в частині зобов`язання здійснити призначення пенсії з урахуванням Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд зазначає наступне.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року №345-VI спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» встановлено особливості пенсійного забезпечення.

Крім того, враховуючи, що завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України, судом оцінювались саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач як суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішення 02 лютого 2024 року.

Оскільки оскаржуваним рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не вирішувалось питання щодо застосування до пенсії позивача правил Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в той час як судом зобов`язано пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду, тому вимоги щодо призначення пенсії з урахуванням Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд вважає передчасними.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 02 лютого 2024 року рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу підземні провідні професії (20) період роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 січня 2024 року про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 05 лютого 2024 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суми судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, Вінницька область, 21005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №31 від 02 лютого 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу підземні провідні професії (20) період роботи з 03 жовтня 2007 року по 27 лютого 2012 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25 січня 2024 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29 березня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна