Справа № 160/32088/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ніколайчук С.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), відповідно до якої просить суд:
- визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_2 за №194 - РС від 09.08.2023 року, в частині призначення солдата ОСОБА_1 , солдата резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 , на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 та в цій частині скасувати його;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.
Ухвалою від 12.12.2023 суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
28.12.2023 на адресу суду через систему «Електронний суд» відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що пунктом абз. 2 п. 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення) визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. Відповідно до п.п. 2 п. 82 Положення призначення військовослужбовців на посади здійснюється: на рівнозначні посади: у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. У серпні 2023 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 на посаді солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу (штатно посадова категорія "солдат") та наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.08.2023 № 194-РС був призначений на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 (штатно посадова категорія також "солдат"). У липні серпні 2023 року у Військовій частині НОМЕР_4 проводилися організаційні заходи. Щодо Довідок ВЛК від 26.04.2023 № 1542 та від 26.04.2023 № 137, які вказує позивач у своєму позові (абзац 1), то відповідно до додатків до позовної заяви, є копія довідки ВЛК від 26.04.2023 № 137, але вказаної "Довідки ВЛК від 26.04.2023 № 1542" не існує, у той же час до позову додана копія довідки ВЛК від 26.01.2023 № 1548. На доданих довідках ВЛК від 26.01.2023 № 1548 та від 26.04.2023 № 137 не має вхідних реквізитів (номер вх. та дата тощо), які передбачені керівними документами та резолюцій командирів військових частин, яким ці довідки надавалися для подальшого врахування. Тобто, про вищевказані довідки ВЛК командуванню Військової частини НОМЕР_2 нічого не було відомо. Позивач взагалі не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а у Військовій частині НОМЕР_4 проходив військову службу лише з 01.07.2023 року, що також не буде заперечуватися позивачем, тобто після того як ці довідки були надані позивачу. У вищевказаних довідках вказано, що позивачу протипоказана служба у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, льотної роботи. В наказі командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.08.2023 № 194-РС вказано, що позивач призначається на посаду "стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 ", яка не пов`язана у загалі з службою у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах та з льотною роботою, про що добре відомо позивачу. З посиланням на вимоги розділу ІІІ Переліку посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2018 № 410, зазначає, що у військових частинах Сил територіальної оборони Збройних Сил України (до якої належить Військова частина НОМЕР_5 та до якої призначався позивач та на всі посади у цієї військовій частині можуть призначатися військовослужбовці, які визнанні навіть "непридатними до військової служби"), а позивач був визнаний "обмежено придатним до військової служби", а відповідно міг бути призначений на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 відповідно до вимог вищевказаного наказу. У зв`язку з постійними хворобами після отриманих поранень та полону, (позивач знаходився на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення з 07.07.2023 по грудень 2023 року), позивач так і не був переведений до Військової частини НОМЕР_5 , тому 20.11.2023 командуванням Військової частини НОМЕР_2 був виданий наказ № 267-РС (додається до відзиву) про викладення: "п. 27 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 09.08.2023 № 194-РС про призначення солдата ОСОБА_1 солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 , ВОС НОМЕР_6 " у такій редакції: "27. Солдата ОСОБА_1 солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 робітником підсобним інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти Військової частини НОМЕР_7 , ВОС 169647А". 27.12.2023 позивач зарахований до списків Військової частини НОМЕР_7 .
З урахуванням викладеного відповідач просить у задоволенні позову відмовити.
Позивач 09.01.2024 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить:
- визнати протиправним наказ командира Військової частиини НОМЕР_2 за №194 РС від 09.08.2023 року, в частині призначення ОСОБА_1 , солдата резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 , на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 , та в цій частині скасувати його;
- визнати протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_2 за №267 РС від 20.11.2023 року, в частині призначення ОСОБА_1 , солдата резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 , призначивши на посаду робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти Військової частини НОМЕР_7 , та в цій частині скасувати його;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на його користь в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.
Ухвалою від 15.01.2024 суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог.
16.02.2024 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача додатково доповнив, що позивачем не надано жодного доказу щодо примусу його у військовій частині НОМЕР_7 , в яку він був призначений у листопада 2023 року: швидко пересуватися, копати окопи та приймати участь у побудові фортифікаційних споруд, носіння бронежилету, додаткового екіпірування та додаткового спорядження. Позивач у своїй уточненій позовній заяві наводить факти, які не мають жодного доказу. З урахуванням вимог статті 238 КАС України зазначає про наявність підстав для закриття провадження у справі. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №818/1434/17, від 19.10.2020 у справі №580/194/19 вказує про відсутність протиправних дій, що завдали шкоду позивачу. У задоволенні позову просить відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 відповідно до посвідчення НОМЕР_8 від 10.11.2009 є учасником бойових дій, з 26.02.2022 проходить військову службу у Збройних Силах України, з 01.07.2023 у Військовій частині НОМЕР_4 .
Згідно із довідкою Служби безпеки України від 14.06.2023 №53/7-С-682д солдат ОСОБА_1 в період з 17.05.2022 по 29.10.2022 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 09.08.2023 №194-РС відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (із змінами), солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 призначено стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 .
На підставі клопотання командира 179 окремого навчального батальйону від 17.11.2023 за №1803/1413 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 20.11.2023 №267-РС пункт 27 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 09.08.2023 №194 - РС про призначення солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 викладено в такій редакції: «27. Солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 робітником підсобним інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_7 .
Не погоджуючись з вказаними наказами позивач звернувся до суду з позовом (в редакції уточненої позовної заяви).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права щодо підстав переміщення військовослужбовців, що визнані обмежено придатними до військової служби, під час дії воєнного стану, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
За приписами частини 9 статті 6 Закону №2232 порядок проходження військової служби військовослужбовцями, які не обіймають військових посад, установлюється положеннями про проходження військової служби.
Спеціальними нормами, які регулюють проходження військової служби є Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі по тексту - Положення №1153).
Приписами пункту 82 Положення №1153, передбачено підстави призначення військовослужбовців на посади, зокрема на рівнозначні посади здійснюється у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
З наведеного слідує, що у зв`язку із введенням воєнного стану, який є особливим періодом, вимоги до воєнних посад, передбачені воєнними штатами, є завищеними порівняно зі штатами мирного часу, що в свою чергу зумовлено обставинами, які потребують більшої відповідальності, контролю та повної бойової готовності для відсічі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Закону № 2232-XII військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.
Згідно із абз. 2 п. 257 Положення №1153 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Згідно із пунктом 112 Положення №1153 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Відповідач зазначив, а позивачем не заперечується, що у липні та серпні 2023 року у Військовій частині НОМЕР_4 проводилися організаційні заходи. Внаслідок проведеного організаційно-штатного заходу посада солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 , на яку було призначено солдата ОСОБА_1 не передбачена штатом Військової частини НОМЕР_4 .
З метою подальшого продовження проходження військової служби позивачем, наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 09.08.2023 №194-РС, відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (із змінами), солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 призначено стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 .
В подальшому після повернення військовослужбовця з лікування, на підставі клопотання командира 179 окремого навчального батальйону від 17.11.2023 за №1803/1413 відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 20.11.2023 №267-РС пункт 27 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 09.08.2023 №194-РС про призначення солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 викладено в такій редакції: «27. Солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 робітником підсобним інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_7 ".
На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 26.12.2023 №245 солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 20.11.2023 №267-РС на посаду робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти Військової частини НОМЕР_7 , вважати таким, що справи та посаду здав та вибув до нового місця служби. З 26.12.2023 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на неправомірність вказаних наказів з посиланням на те, що вони були видані під час перебування його на лікуванні та при переміщенні командуванням Військової частини НОМЕР_2 не враховано обмеження щодо проходження військової служби, що встановлені військово-лікарською комісією.
З цього питання суд зазначає про таке.
До адміністративного позову позивачем надано медичні документи:
Довідка військово - лікарської комісії від 26.01.2023 №1548 щодо проведення медичного огляду у гарнізонній військово - лікарській комісії НВМКЦ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до якої солдата Військової частини НОМЕР_9 ОСОБА_1 визнано обмежено придатним до військової служби на підставі статтей 41-б, 64-в, 76-в, 75-б, 62-г графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Довідка військово - лікарської комісії від 26.04.2023 № 137 щодо проведення медичного огляду солдата Військової частини НОМЕР_9 ОСОБА_1 , відповідно до якого визначено: Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби; На підставі статті 75б, 78б, 76в графи ІІ Розкладу хвороб обмежено придатний до військової служби. Протипоказана служба у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, льотної роботи. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Довідка військово - лікарської комісії від 17.10.2023 № 302 щодо проведення медичного огляду ВЛК (КНП «Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради») солдата військової частини НОМЕР_9 ОСОБА_1 , відповідно до якої визначено: Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Поранення тяжкого ступеня. На підставі статті 65,81 графи ІІ Розкладу хвороб: потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів.
Перевідний епікриз із медичної картки стаціонарного (амбулаторного) хворого № 190 від 22.08.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 07.07.2023 по 22.08.2023.
Перевідний - виписний епікриз № 4866 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) № 4866, відповідно до якого ОСОБА_1 з 22.08.2023 по 18.09.2023 перебував на стаціонарному лікуванні.
Виписний епікриз № 4866 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до якого ОСОБА_1 у період з 18.09.2023 по 17.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні.
За результатом аналізу наданих медичних документів, суд зазначає, що станом на 09.08.2023, а саме на дату видання оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 09.08.2023 №194 - РС, відповідно до якого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 призначено стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 , більшої частини доданих до позову медичних довідок не існувало, оскільки вони датовані пізніше. При цьому Довідка військово-лікарської комісії від 26.01.2023 №1548 та довідка військово-лікарської комісії від 26.04.2023 №137 видані ОСОБА_2 як військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_9 . Доказів надання їх до Військової частини НОМЕР_4 позивач не надав.
Суд також враховує той факт, що після повернення ОСОБА_1 зі стаціонарного лікування командуванням Військової частини НОМЕР_4 було подано відповідне клопотання про скасування відповідного пункту наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 09.08.2023 №194 - РС відносно переміщення солдата ОСОБА_1 .
За результатом опрацювання вказаного клопотання командиром Військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 20.11.2023 № 267 - РС пункт 27 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 09.08.2023 №194 - РС про призначення солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 викладено в такій редакції: «27. Солдата ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу Військової частини НОМЕР_4 робітником підсобним інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти Військової частини НОМЕР_7 ».
Таким чином, доводи позивача щодо видання оскаржуваних наказів без врахування медичних довідок судом відхиляються, оскільки після повернення позивача з лікування командуванням Військової частини НОМЕР_4 та Військової частини НОМЕР_2 здійснено переміщення військовослужбовця відповідно до медичних висновків.
Відповідно до п. 15 ст. 1 Закону України "Про основи національного супротиву" від 16.07.2021 № 1702-IX (далі - Закон № 1702 - IX) сили територіальної оборони Збройних Сил України - окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1702 - IX визначено завдання територіальної оборони.
Сили територіальної оборони належать до окремого роду сил Збройних Сил України, які виконують завдання організаційного, забезпечувального характеру, спрямовані на підвищення рівня обороноздатності держави та на час дії воєнного стану за рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України можуть направлятися до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Відповідно до абзацу другого підпункту "г" пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: "Обмежено придатний до військової служби".
Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у Десантно - штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.
Пунктом 20.4 глави 20 розділу II Положення № 402 обумовлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "обмежено придатний до військової служби".
Отже, за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".
У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, ІІІ, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби", за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.
У додатку 1 до Положення № 402 вказано назви хвороб/станів здоров`я і їхнє співвідношення з придатністю чи непридатністю до служби.
Саме до повноважень ВЛК належить визначати придатність за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та у зв`язку з цим визначати, які види служби й роботи протипоказані цій особі та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я. При цьому, обмежено придатні військовослужбовці в силу свого стану здоров`я не можуть нести службу у бойових частинах, тобто брати безпосередню участь у бойових діях.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 переміщено до Військової частини НОМЕР_7 , яка не відноситься до високомобільних десантних військ, плавскладів, морської піхоти, спецспоруд, де за медичним висновком не може проходити службу вказаний військовослужбовець. У медичному висновку не вказано конкретних місць служби чи військових спеціальностей та посад, де військовослужбовець може виконувати обов`язки військової служби. Також не встановлено протипоказань щодо перебування на посаді, на яку переміщено військовослужбовця.
В свою чергу, позивач не надав доказів щодо залучення його до робіт, що є протипоказані за медичним висновком.
Суд наголошує, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності переміщення військовослужбовців, тим більше під час воєнного стану в Україні.
Згідно із Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Стосовно посилання позивача про видання наказу по особовому складу в період перебування його на лікуванні, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 13 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 15.09.2022 № 280 (далі Інструкція № 280) зарахування особового складу до списків військової частини і виключення із списків (у тому числі продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, продовження військової служби та дії контракту військовослужбовцям понад встановлені строки, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання у визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 (далі - Положення), випадках, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, продовження військової служби та дії контракту, зарахування до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, періодів проходження військової служби, у тому числі які зараховуються на пільгових умовах, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання військовослужбовцям, військову службу яким було призупинено та стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження), а також внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних даних особового складу, за виключенням освіти, змін у сімейному стані (шлюб, народження дітей), здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині.
Згідно із п. 109 Положення вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця. До зазначеного строку не включається час перебування військовослужбовця у відпустці, відрядженні, на лікуванні чи під вартою.
Відповідно до п. 16 розділу ІІ Інструкції № 280 не виключаються із списків особового складу військової частини, а обліковуються як тимчасово відсутні особи, зокрема, які перебувають на лікуванні.
Відтак чинним законодавством заборонено лише виключати зі списків особового складу осіб, що перебувають на лікуванні. Видання наказів по особовому складу є підставою для видання наказу по стройовій частині та не залежить від таких факторів як перебування військовослужбовця на лікуванні.
З урахуванням викладеного суд робить висновок, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів дія в порядок та спосіб, встановлений чинним законодавством, а позивач не надав достатніх доказів щодо порушення його прав та інтересів діями командування військової частини НОМЕР_2 .
Стосовно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.
Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 818/1434/17, від 19 жовтня 2020 року у справі 580/194/19.
Враховуючи те, що під час судового розгляду справи судом не встановлено протиправність дій відповідача, то вимоги про відшкодування моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно із частинами 1 - 3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставин у справі та їх правової оцінки, суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_10 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук