Справа № 580/331/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року справа № 580/331/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання В.С.Проценко розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/331/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна 1, м. Миколаїв, 54008, ) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

08.01.2024 вх.№1272/23 (31.12.2023 ідентифікатор 420) ОСОБА_1 (представник - адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна згідно ордеру АБ «Захист» серії ВН №1303956) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, просить (позовна заява в редакції від 22.01.2024):

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.04.2023 №5 щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з серпня 1986 до липня 1989 на підставі трудової книжки від 04.08.1986 серії НОМЕР_2 , зарахувати до страхового стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років період роботи викладачем дитячої музичної школи з 01.09.1988 до 30.03.2023 та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 20.04.2023 і виплатити недоотримані суми пенсії з 20.04.2023.

26.01.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що 20.04.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, позаяк на момент звернення досягла 55 років та 2 місяці, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та прийняте рішення від 28.04.2023 №55 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років. Вважає позивач, що до стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років має бути зараховано період роботи викладачем дитячої музичної школи з 01.09.1988 по 10.10.2017, тому має право на пенсію за вислугу років.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву від 22.02.2023 вх. 9531/24 та клопотання про приєднання матеріалів справи документів про розгляд заяви позивача, де зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності за результатом розгляду заяви від 20.04.2023 прийнято рішення від 28.04.2023 № 55 про відмову в призначення пенсії за вислугу років відповідно до п «е» статті 55 Закону № 1788 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років. До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не зараховуються періоди роботи на відповідних посадах після 11.10.2017. Станом на 11.10.2017 спеціальний стаж роботи за переліком закріпленим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік № 909) повинен становити 26 років 6 місяців. На дату звернення із заявою про призначення пенсії за вислугу років страховий стаж позивача склав 37 років 0 місяців 05 днів. Стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, станом на 11.10.2017 не визначено.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив (згідно паспорту серії НОМЕР_3 ) позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, оскільки на момент вирішення звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області ОСОБА_1 мала вік 55 років та 2 місяці. Відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

28.04.2023 відділом призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років №55 у межах Закону України 1788, позаяк до страхового стажу не зараховані періоди роботи протягом серпня 1986 - липень 1989 року, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 04.08.1986, оскільки на титульному аркуші трудової книжки не зазначена дата народження. До стахового стажу зараховано періоди роботи, починаючи з 01.09.1988 згідно з трудовою книжкою від 01.09.1988 НОМЕР_5 . До стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років не зараховано період роботи викладачем дитячої музичної школи з 01.09.1988 до 10.10.2017, оскільки посада викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачена Переліком №909. Відповідно до п. 2.4 Порядку №22-1 пенсія за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії, ОСОБА_1 , станом на 20.04.2023 працює.

28.04.2023 Головне управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років від 28.04.2023 №55, вважаючи рішення протиправним позивач звернулася до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

Відповідно до п.«е» ст. 55 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Постанова № 909) у період до 1 квітня 2015 року - не менше 25 років; до 01 січня 2016 року - не менше 25 років 06 місяців; до 11.10.2017 - не менше 26 років 06 місяів.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.05.2021 педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Так, правом на пенсію за вислугу років в позашкільних навчальних закладах користуються педагогічні та науково-педагогічні працівники, які обіймають одну з посад, що закріплена Постановою КМУ від 14 червня 2000 № 963.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про освіту» система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. Згідно з ст. 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про позашкільну освіту» та п. 6 Переліку № 433 до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші). Статтею 21 Закону України «Про позашкільну освіту» передбачено право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Конституційний Суд України у п. 3.4 Рішення від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року N 8-рп/99, від 20 березня 2002 року N 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Оцінюючи докази та доводи сторін щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи протягом серпня 1986 року по липень 1989 року згідно з трудовою книжкою НОМЕР_4 від 04.08.1986 року, яку не прийнято до уваги під час обчислення страхового стажу, позаяк на титульному аркуші трудової книжки не зазначена дату народження, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункчу 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27квітня 1993року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці, позаяк працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства і це не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії (постанови Верховного Суду: від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, адміністративне провадження № К/9901/2310/18; від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а адміністративне провадження № К/9901/17572/18.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження № К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, тому період серпня 1986 року по липень 1989 року належить зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку доводам позивача та відповідача щодо не зарахування до стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років періоду роботи викладачем дитячої музичної школи з 01.09.1988 до 10.10.2017, суд зазначає таке.

У відмові в призначенні пенсії від 28.04.2023 № 55 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області покликається на те, що посада викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачена Переліком №909.

Велика Палата Вероховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 442/456/17 (провадження № 11-860апп18) відступила від висновку у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 419/794/15-а з подібними правовідносинами (Верховний Суд України висловив позицію про відсутність у позивачки, яка працювала викладачем у музичній школі, права на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), позаяк Верховний Суд під час ухвалення постанови не врахував і не проаналізував положення Закону України від 23 травня 1991 року № 1060-XII «Про освіту», Закону України від 22 червня 2000 року № 1841-III «Про позашкільну освіту», Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963, Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2011 року № 433. Зазначені нормативно-правові акти регулюють правовідносини, що виникають під час розгляду територіальними органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсій за вислугу років. На спірні правовідносини поширюється дія Переліку, затвердженого постановою КМУ № 963, в якому посада «викладач» віднесена до педагогічних посад. ВСУ віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

Викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Під час розгляду територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії стаж роботи викладачем у дитячій музичній школі (закладі позашкільної освіти) має зараховуватися до пільгового стажу осіб у розумінні п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена Переліком, затвердженим постановою КМУ № 909.

Відповідно до ч. 5 статті 242 КАС України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки про застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, тому дійшов висновку, що період роботи ОСОБА_1 на посаді викладача дитячої музичної школи з 01.09.1988 до 10.10.2017 належить зарахувати до стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Згідно із частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Верховний Суд України у рішенні від 24.11.2015 року у справі № 816/1229/14 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку не виконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Оцінюючи прийняте відповідачем рішення від 28.04.2023 року № 55 за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, про його протиправність у контексті не сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством прав та інтересів позивача, позаяк відповідач, протиправно не зарахував стаж ОСОБА_1 на посаді викладача дитячої музичної школи до стажу роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, тому діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без врахування необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), невмотивовано відмовив у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з серпня 1986 по липень 1989 та періоду роботи з 01.09.1988 до 10.10.2017 без аналізу інших нормативно-правових актів та релевантної практики Верховного Суду, тому позовні вимоги належить задовольнити частково, визнавши протиправним та скасувавши рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.04.2023 №5 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на підставі трудової книжки від 04.08.1986 серії НОМЕР_2 , де не зазначений рік народження не з вини позивача, та зарахувати період роботи викладем дитячої музичної школи до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Верховний Суд висновує у справі №6-951цс16: вимога вчинити дії у майбутньому не може бути задоволена, оскільки захисту належить тільки порушене право.

У іншій частині позовних вимог належить відмовити, позаяк відповідач за період з 11.10.2017 до 30.03.2023 у рішенні не відмовляв, тому вимога в цій частині є передчасною. Вимога про зобов`язання призначити пенсію за вислугу років з 20.04.2023 і виплатити недоотримані суми пенсії з 20.04.2023, що не є нарахованими у звязку із не зарахованими періодами до страхового стажу, є передчасними.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що позивач сплатила судовий збір у сумі 2284,80 грн, що підтверджується квитанціями від 19.09.2023 №42 - 1073.6 грн, від 20.01.2024 №570 - 1211.2 грн, позовні вимоги задоволено частково, суд вирішує стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у сумі 1073.60 грн (позов направлений у 2023), 137,6 грн є надмірно сплаченими коштами.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.04.2023 №5 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на підставі записів трудової книжки від 04.08.1986 серії НОМЕР_2 .

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області [вул. Морехідна 1, м. Миколаїв, 54008, ].

Рішення суду складене 01.04.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА