Справа № 640/32012/21
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року справа №640/32012/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2021 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління державної податкової служби у м.Києві як відокремленого підрозділу Державної податкової служби, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ГУ ДФС у м. Києві № Ф-26990-17 від 14.05.2019 року на суму 21030,90 грн. до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Державну податкову службу України () в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) виключити з бази даних Інформаційної системи органу доходів і зборів, інтегрованої картки платника, реєстру страхувальників інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як про фізичну особу- підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виключити з інтегрованої картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені в автоматичному режимі нарахування по сплаті єдиного внеску (ККДБ 71040000) за період II квартал 2019 року - IV квартал 2020 року у загальній сумі 16 757,84 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає про протиправність винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування № Ф-26990-17 від 14.05.2019 року на суму 21 030,90 грн. . за період 2017 рік - І квартал 2019 року, нарахування єдиного внеску за період: ІІ квартал 2019 року - 2020 рік в сумі 16 757,84 грн. та облік її в інформаційній системі органу доходів та зборів, як ФОП.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2021 (суддя Каракашьян С.К.) відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

14.12.2022 вказаний Закон був опублікований в газеті "Голос України" №254 та набрав чинності 15.12.2022.

16.01.2024 на адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 01.11.2023 №03-19/32643/23 "Про скерування за належністю справи" надійшли матеріали адміністративної справи № 640/32012/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/32012/21 передано 22.01.2024 на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 р. адміністративну справу 640/32012/21 прийнято до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розгляд справи ухвалено здійснювати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно із даними інформаційно-телекомунікаційної системи податкового органу ОСОБА_3 перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві (ДПІ в Святошинському районі), як ФОП з 21.09.1998 року по теперішній час, та з 01.01.2012 року знаходиться на загальній системі оподаткування.

В інтегрованій картці ФОП ОСОБА_3 за кодом платежу 71040000 (для ФОП, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску за період 2017-2020 роки на загальну суму 37 788,74 грн.

У зв`язку із наявністю боргу, податковим органом було винесено ОСОБА_3 вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування № Ф-26990-17 від 14.05.2019 року на суму 21 030,90 грн. за період 2017 рік - І квартал 2019 року.

Згідно даних витребуваної судом Інтегрованої картки платника податків станом на 31.01.2024, за позивачем обліковується боргу у розмірі 37788,74 грн.

З метою захисту своїх прав, позивач звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням дії норми закону у часі, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Пунктами 2 і 6 ч. 1 ст. Закону №2464 визначено, що єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов?язкового державного соціального страхування в обов?язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов?язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Як було зазначено ГУ ДПС у м. Києві у своїй відповіді від 04.10.2021 №92059/6/26-15-13-07-17 на адвокатський запит від 2.09.2021 №24/09, згідно із даними інформаційно-телекомунікаційної системи ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у м. Києві (ДП в Святошинському районі), як ФОП, у зв?язку з чим відповідачем здійснюються нарахування єдиного внеску.

Відтак, наявність у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 і, як наслідок, наявність обов?язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі у 2017-2020 роках, залежить від наявності у позивача статусу ФОП у вказаний період.

Відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб?єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності заумови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

01.07.2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (надалі - Закон №755), яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини першої ст. 42 Закону №755 для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов?язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з п. 2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону №755 державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов?язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом №755 передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб?єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абз. 7 ч. 1 ст. 1 Закону №755) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону №755).

03.03.2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (надалі - №2390), яким було внесено зміни до Закону №755.

Пунктами 2-4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004 року, зобов?язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Водночас пунктом 8 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390 визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004 року, включаються до ЕДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004 року, вважаються недійсними.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI, закінчився 03.03.2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01.07.2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.

Натомість відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов?язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.

Позивач набула статусу суб?єкта підприємницької діяльності та отримала відповідне свідоцтво про державну реєстрацію суб?єкта підприємницької діяльності - фізичної особи до 01.07.2004 року (у 1998 році), тобто до набрання чинності Законом №755, але не зверталася до державного реєстратора з реєстраційною карткою про включення відомостей про неї до ЄДР відповідно до вимог цього Закону.

25.04.2014 року набрав чинності Закон України від 25.03.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру» (надалі - Закон №1155).

Цим Законом п. 2 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону №755 викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов?язані подати державному реєстратору відповідно до вимог ст. 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов?язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР.

До того ж Законом №1155 виключено пункти 2-4 і 7-9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390.

Велика Палата Верховного Суду у своєї постанові від 01.07.2020 у справі №260/81/19 вказала, що відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов?язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до критеріїв пошуку за ідентифікаційним номером позивача, записів щодо цієї особи не знайдено.

Вказане свідчить про відсутність у Позивача статусу фізичної особи-підприємця за період, за який відповідачем нараховано спірну суму боргу (недоїмки) з ЄСВ.

Таким чином, позивач не є страхувальником у розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» та не має обов?язку щодо сплати єдиного соціального внеску, а отже, нарахування позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску за період 2017 року по 2020 рік є протиправним. У зв?язку з чим, підлягає скасуванню вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування № Ф- 26990-17 від 14.05.2019 року на суму 21 030,90 грн. (за період І квартал 2017 - І квартал 2019 р.р.) та відповідно відомості з інтегрованої картки по сплаті єдиного внеску ОСОБА_1 (ККДБ 71040000) здійсненні в автоматичному режимі нарахування єдиного внеску у загальній сумі 16 757,84 грн. за період ІІ квартал 2019 року - IV квартал 2020 року, підлягають виключенню.

Щодо обліку позивача в інформаційній системі органу доходів і зборів, як ФОП та платника єдиного внеску, суд зазначає наступне.

24.11.2014 наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року №1162 затверджено «Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов??язкове державне соціальне страхування» (надалі - Порядок №1162), який відповідно до пункту 3 розділу І поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у п.п. 1, 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 Закону 4 Закону №2464.

Відповідно до п. 4 розділу І Порядку №1162 взяття на облік платників єдиного внеску здійснюється контролюючим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно до п. 1, п. 2 розділу ІІ Порядку №1162) взяття на облік платників єдиного внеску, на яких поширюється дія Закону №755, здійснюється контролюючим органом за їх місцезнаходженням чи місцем проживання на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом №755, у день отримання зазначених відомостей контролюючим органом.

Відомості з реєстраційної картки, надані державним реєстратором, контролюючим органом вносяться до реєстру страхувальників. Датою взяття на облік як платника єдиного внеску є дата внесення контролюючим органом запису щодо такого платника до реєстру страхувальників.

Відповідно до пунктів 1-2 розділу VI Порядку №1162 згідно з цим Порядком контролюючими органами є відповідні державні податкові інспекції у районах, містах (крім м. Києва), районах у містах, об?єднані державні податкові інспекції (далі - ДПІ) та головні управління ДФС в областях, м. Києві, Офіс великих платників податків ДФС (далі - ГУ).

ГУ виконують процедури обліку платників відповідно до функцій, визначених Податковим кодексом України, зокрема: забезпечують організацію роботи з ведення обліку платників єдиного внеску; забезпечують достовірність та повноту обліку платників єдиного внеску; ведуть реєстр страхувальників згідно з Положенням про реєстр страхувальників.

Згідно відомостей Електронного кабінету ДПС України, відомості щодо позивача як фізичної особи-підприємця внесені До Реєстру страхувальників (https://cabinet.tax.gov.ua/registers/ev).

Також наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 затверджено «Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» (надалі - Порядок №422), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзаців 6-14 пункту 2 розділу І Порядку №422 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається в інформаційній системі, встановленим алгоритмам (правилам) її співставності та логічного і арифметичного контролю.

Облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників.

Облікові показники - показники, що інтегруються в процесі ведення оперативного обліку.

Оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов?язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо).

Первинні показники - показники, що містяться у первинних документах та є визначальними для характеристики процесів адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску.

Відповідно до абзаців першого - другого пункту 5 Розділу І Порядку №422 контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу ІІ Порядку №422 з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

Отже, відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов?язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Як було встановлено судом, в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_3 за кодом платежу 71040000 обліковуються автоматичні нарахування єдиного внеску за період 2017-2020 роки на загальну суму 37 788,74 грн. ( у т.ч. за період ІІ квартал 2019 року - IV квартал 2020 року у загальній сумі 16 757,84 грн.).

Нарахування єдиного внеску за період 2017- І квартал 2019 роки на суму 21 030,90 грн. стали підставою для винесення оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування №Ф-26990-17 від 14.05.2019 року.

Враховуючи, що ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не є платником єдиного соціального внеску, оскільки не є Фізичною особою-підприємцем, належним способом захисту, в даному випадку, буде виключення з бази даних Інформаційної системи органу доходів і зборів, даних інтегрованої картки платника, реєстру страхувальників інформацію про ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як про фізичну особу-підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування та виключення з інтегрованої картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені в автоматичному режимі нарахування по сплаті єдиного внеску (ККДБ 71040000) за період ІІ квартал 2019 року - IV квартал 2020 року у загальній сумі 16 757,84 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби.

Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ГУ ДФС у м. Києві № Ф-26990-17 від 14.05.2019 року на суму 21030,90 грн. до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 );

Зобов`язати Головне управління державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби виключити з бази даних Інформаційної системи органу доходів і зборів, інтегрованої картки платника, реєстру страхувальників інформацію про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як про фізичну особу- підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виключити з інтегрованої картки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені в автоматичному режимі нарахування по сплаті єдиного внеску (ККДБ 71040000) за період II квартал 2019 року - IV квартал 2020 року у загальній сумі 16 757,84 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби на користь ОСОБА_1 судові витрати зі слати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.