Справа № 560/334/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/334/24
РІШЕННЯ

іменем України

02 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги звільненні, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправно не нарахував та не здійснив виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 20 років служби. Позивач вважає, що розмір виплати, на яку він має право, обчислюється за формулою: місячне грошове забезпечення * 20 * 0.5. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 08.01.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що податкова винагорода в розмірі 30000 грн, що виплачувалась ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у 2022 році, не є складовою грошового забезпечення, так як не відноситься до винагород, які мають постійний характер та не є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, а виплачується лише під час дії воєнного стану. Вказує, що під час проходження служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не було надано жодних документів про наявну або відсутню у нього вислугу років, окрім інформації про проходження служби в Збройних Силах, а саме курсантом у військовій частині НОМЕР_1 в період з 04.05.1984 по 04.07.1986, а тому одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби ОСОБА_1 не нараховувалась. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Позивач у період з 04.05.1984 року по 04.07.1986 року проходив службу в Збройних силах, а з 30.09.1986 по 25.03.2002 року - на різних посадах в органах внутрішніх справ.

В період з 30 березня 2022 року по 13 травня 2022 року позивач проходив військову службу за мобілізацією у складі ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 15 травня 2022 року по 22 липня 2022 року у складі ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою №74 від 20.10.2023 р.

22 липня 2022 року позивач був звільнений з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що підтверджується витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 208 від 22.07.2022.

Відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 липня 2022 року № 16 - PC, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 3857,36 грн.

Згідно листа Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 17.02.2023 року, відсутня інформація щодо отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені з органів внутрішніх справ.

06 листопада 2023 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні за 20 років вислуги років.

09 грудня 2023 року відповідач листом відмовив у виплаті одноразової грошової допомоги через відсутність документів про наявну вислугу років та інформації про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо виплати одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 статті 15-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регламентовано розділом ХХХII Порядку №260.

Згідно з пунктом 1 розділу ХХХII Порядку №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Приписами п. 7 розділу ХХХII Порядку №260, та ч. 2 ст. 15 Закону № 2011 визначено, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до абзацу 8 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 постанови КМ України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Постанова №393) визначено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" і "з" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема: час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах внутрішніх справ, Службі безпеки, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі на посадах офіцерського та начальницького складу, в Службі судової охорони на посадах середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу.

Відповідно до п. 10 Постанови №393 (у редакції, чинній станом на день звільнення) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у відставку за підпунктом б (за станом здоров`я) пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу відповідно до витягу з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.07.2022 №208. Також, в цьому наказі зазначено, що вислуга років у Збройних Силах становить: календарна 02 роки 05 місяців, пільгова - немає.

Суд також встановив, що відсутні відомості щодо отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені з органів внутрішніх справ.

Відповідно до копії витягу з наказу Управління МВС України в Полтавській області №732 о/с від 11.05.2022 вбачається, що вислуга позивача станом на 25 березня 2002 року в пільговому обчисленні становить 20 років 00 місяців 04 дні.".

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Отже, необхідно зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням вислуги в органах внутрішніх справ, та з урахуванням вже виплачених сум.

Щодо включення до складу грошового забезпечення, з якого позивачу має бути обчислена одноразова грошова допомога при звільненні, сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, суд зазначає таке.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) встановлено, що 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

З огляду на зміст пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, яким регламентовано підстави та порядок виплати додаткової винагороди, така винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, її розмір не є сталим, вона виплачується в залежності від виконання завдань, та визначається наказами командирів (начальників), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди.

Суд звертає увагу, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 №168.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що додаткова винагорода військовослужбовцям на період дії воєнного стану не є складовою частиною грошового забезпечення, а тому у відповідача відсутні підстави для врахування при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, додаткової винагороди, виплату якої передбачено постановою КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, витрати зі сплати судового збору необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням вислуги в органах внутрішніх справ, та з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - 09765840)

Головуючий суддя В.К. Блонський