Справа № 243/2022/24
Суддя: Хаустова Т. А.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/22/2024
Номер справи 243/2022/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«02» квітня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Ю.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат ЛЕЩЕНКО Сергія Вікторовича, до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1590987 від 05 березня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1590987 від 05 березня 2024 року, обґрунтувавши свої вимоги тим, що постановою інспектора 1 взводу роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Шалина Сергія Сергійовича серія ЕНА №1590987 від 05 березня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за ч. 4 ст.126 КУпАП за те, що 05.03.2024 року о 13:19 на блокпосту Давидкі, 278 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине, він керував транспортним засобом ISUZI D MAX номерний знак НОМЕР_1 будучи позбавленим права керувати таким транспортним засобом постановою суду від 01.06.2023р., чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною. Постанова суду про позбавлення позивача права керування транспортним засобом була винесена без його участі, він не був в курсі розгляду справи, а також не отримав копію постанови у зв`язку з тим, що є військовослужбовцем, регулярно знаходиться на передових позиціях і не мав доступу до необхідних засобів зв`язку. Про те, що він позбавлений права керувати транспортними засобами, дізнався лише під час огляду на блокпості Давидкі, 278 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине, коли йому і була винесена оскаржувана постанова. Крім того, у оскаржуваній постанові помилково вказано, що позивач позбавлений права керувати транспортними засобами постановою суду від 01.06.2023р, оскільки постанову винесено 28.06.2023р. Відтак, в діях позивача відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме вина у формі прямого умислу, що виключає наявність в його діях складу вказаного правопорушення та, відповідно, накладення адміністративного стягнення.

В зв`язку з викладеним, позивач просить суд скасувати постанову інспектора 1 взводу роти №2 1 батальйону Управління патрульної поліції Донецькій області Шалина Сергія Сергійовича серія ЕНА №1590987 від 05 березня 2024 року, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за ч. 4 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду клопотання, в якому зазначив, що оскаржувану постанову винесено не працівником Головного управління Національної поліції в Донецькій області, останнє є неналежним відповідачем по суті спору, тому вважає за необхідне виключити його із учасників провадження та залучити Департамент патрульної поліції до участі у розгляді справи в якості відповідача.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05 березня 2024 року інспектором 1 взводу роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Шалиним Сергієм Сергійовичем стосовно позивача винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1590987, якою ОСОБА_2 визнано винним за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

У Постанові зазначено, що 05 березня 2024 року о 13:19 на блокпосту Давидкі, 278 км автодороги М-30 Стрий-Ізварине, ОСОБА_2 керував транспортним засобом ISUZI D MAX номерний знак НОМЕР_1 будучи позбавленим права керувати таким транспортним засобом постановою суду від 01 червня 2023 року, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У ст. 46 КАС України зазначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Так, як зазначено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями відповідної статті КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Як вбачається із постанови серії ЕНА №1590987 від 05 березня 2024 року, позивач зазначив відповідачем по даному позову Головне управління Національної поліції в Донецькій області, тоді як належним відповідачем є Департамент патрульної поліції.

Інспектор 1 взводу роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області, який виніс оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1590987 від 05 березня 2024 року, є працівником територіального підрозділу Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України № 73 від 06.11.2015, структурні підрозділи патрульної поліції підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції. Ані Управління патрульної поліції в Донецькій області, ані Департамент патрульної поліції не є та ніколи не були територіальними підрозділами Головного управління Національної поліції в Донецькій області та не підзвітні йому. Департамент патрульної поліції є окремим міжрегіональним територіальним органом Національної поліції.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції у даній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого інспектор 1 взводу роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Однак, Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи залучений не був.

Суд також враховує той факт, що представник позивача, отримавши клопотання від Головного управління Національної поліції в Донецькій області, направленого до зареєстрованого електронного кабінету користувача ЄСІТС одночасно з поданням такого клопотання до суду 19 березня 2024 року, не заявляв клопотання про заміну належного відповідача або залучення співвідповідача та не надавав своєї згоди на таку заміну.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а зауважив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За вказаних обставин, в задоволенні позову до Головного управління Національної поліції в Донецькій області слід відмовити.

Позивач має право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача - Департаменту патрульної поліції.

Разом з тим, інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

Керуючись вимогами ст. ст. 2-16, 19-20, 48, 77, 121-126, 131, 159-167, 193, 227-228, 241, 244, 246, 250-251, 255, п.3 частини 3 статті 286, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат ЛЕЩЕНКО Сергія Вікторовича, до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 1590987 від 05 березня 2024 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 квітня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова