Справа № 560/15527/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15527/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

02 квітня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській област про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.07.2023 №67.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.08.2023 №67.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 09.08.1984 по 18.02.1985, з 28.03.1985 по 29.01.1996, з 16.09.1996 по 26.05.1998 до страхового стажу та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 10.06.2023.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 06.07.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

До заяви про призначення пенсії позивач надав, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 від 29.01.1996.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №67 від 14.07.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 30 років.

Вказано, що страховий стаж особи становить 23 роки 07 місяців 24 дні.

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 29.01.1996:

- з 08.03.1985 по 21.01.1996, оскільки запис про звільнення засвідчено печаткою підприємства неіснуючої на той час держави (УРСР);

- з 16.09.1996 по 26.05.1998 (дата переведення на іншу посаду), оскільки в підставах внесення запису про прийняття, наявний допис дати та номер наказу.

Трудову книжку НОМЕР_2 не прийнято до уваги, оскільки на титульному аркуші наявне виправлення дати народження та відсутній запис про документи, на підставі яких внесено зміни, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. Крім того, відсутня дата заповнення трудової книжки.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.07.2023.

31.07.2023 позивач повторно звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №67 від 08.08.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 31.07.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи передбаченого ч. 2 ст. 26 Закону №1058-IV

Вказано, що страховий стаж особи становить 24 роки 09 місяців 25 днів.

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 09.08.1984 по 18.02.1985, оскільки дата заповнення трудової книжки "29.01.1996" не відповідає даті початку трудової діяльності "09.08.1984" та в довідці від 26.07.2023 №261, виданій Комунальною Установою "Об`єднаний трудовий архів" Макарівської селищної ради, дата прийняття "09.08.1984" не відповідає даті наказу про прийняття "09.08.1989";

- з 28.03.1985 по 21.01.1996, оскільки накази про прийняття та звільнення не придатні для читання та запис про звільнення засвідчений відбитком печатки УРСР.

Трудову книжку НОМЕР_2 не прийнято до уваги, оскільки на першій сторінці трудової книжки в даті народження міститься виправлення, яке виконане неналежним чином, а саме відсутнє посилання на первинний документ.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як встановив суд, позивачу відмовлено у зарахуванні трудового стажу періоду роботи з 09.08.1984 по 18.02.1985, з тих підстав, що дата заповнення трудової книжки "29.01.1996" не відповідає даті початку трудової діяльності "09.08.1984" та в довідці від 26.07.2023 №261, виданій Комунальною Установою "Об`єднаний трудовий архів" Макарівської селищної ради, дата прийняття "09.08.1984" не відповідає даті наказу про прийняття "09.08.1989";

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 29.06.1963, позивач 09.08.1984 був зарахований в будівельну бригаду в радгосп "Новосільський" відповідно до наказу №47-К від 09.08.1984 та звільнений з даної посади 18.02.1985 за власним бажанням ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №9-К від 18.02.1985.

Водночас, період роботи з 09.08.1984 по 18.02.1985 не відповідає даті заповнення трудової книжки 29.01.1996. Позивач вказує, що причиною виписки нової трудової книжки став виявлений факт помилкового запису дати народження у попередній трудовій книжці.

Підтвердженням того, що позивач працював в радгоспі "Новосільський" є у т.ч. архівна довідка від 04.08.2023 №276 Комунальної Установи "Об`єднаний трудовий архів" Макарівської селищної ради, яка містить відомості про стаж роботи за 1984-1990 рік та нарахування заробітної плати у спірний період зокрема. На дату заповнення книжки позивач працював в радгоспі "Новосільський".

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні підстави для не врахування відомостей з трудової книжки про період роботи позивача в радгоспі "Новосільський" для зарахування стажу. Та обставина, що трудова книжка була оформлена тільки 29.01.1996, не може слугувати підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист стосовно питань зарахування до трудового стажу періоду роботи для призначення пенсії. Отже, період роботи позивача з 09.08.1984 по 18.02.1985 зараховується до страхового стажу.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 28.03.1985 по 29.01.1996 оскільки накази про прийняття та звільнення не придатні для читання та запис про звільнення засвідчений відбитком печатки УРСР, суд вказав, що така підстава не є належною для відмови у призначенні пенсії за віком та не позбавляє права позивача на призначення пенсії, а незаміна печатки не може впливати на права позивача.

З текстового зображення відтиску печатки роботодавця вбачається, що вона належить відділу кадрів радгоспу "Новосільський", де і працював позивач згідно із записами №№ 1-4 його трудової книжки. Разом з тим, обставина, що підприємство не замінило свою печатку новою (без зазначення "УРСР"), не робить відомості у документах, які засвідчені такою печаткою, неправдивими.

Зважаючи на наведене, оскільки в трудовій книжці позивача наявні відповідні записи щодо спірного періоду роботи, то такі записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його трудового стажу та підлягають зарахуванню.

Така позиція суду (стосовно мотивів, що запис про звільнення завірений печаткою УРСР) узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.02.2018 у справі №275/615/17, які враховуються судом при вирішенні цієї справи відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо аргументів пенсійного органу про те, що до страхового стажу не зараховується період роботи з 16.09.1996 по 26.05.1998 (дата переведення на іншу посаду), оскільки в підставах внесення запису про прийняття, наявний допис дати та номер наказу, то суд першої інстанції вірно вказав, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 16.09.1996 зарахований на посаду робітника по ремонту в Мостищанську допоміжну школу-інтернат, а з 27.05.1998 його переведено з посади робітника на посаду заступника директора по АГЧ в Мостищанській допоміжній школі-інтернат.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Отже, зважаючи, що твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки в підставах внесення запису про прийняття, наявний допис дати та номер наказу, є безпідставними, наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача також спірного періоду роботи з 16.09.1996 по 26.05.1998.

Таким чином, судовим розглядом підтверджується, що з урахуванням періодів страхового стажу, які підлягають зарахуванню та самостійно визначеного пенсійним органом, в сукупності стаж позивача достатній для призначення пенсії. Також позивач досягнув необхідного для призначення пенсії віку.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 14.07.2023 №67 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.08.2023 №67 про відмову у призначенні пенсії є протиправними.

Оскільки, позивач досягнув 60 років 09.06.2023, а його звернення до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відбулось 06.07.2023, тобто в межах строку, визначеного п. 1 ч. 1 статті 45 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, то призначення і виплата пенсії має відбутися з 10.06.2023 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.