Справа № 280/10314/23
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 березня 2024 року (о 10 год. 40 хв.)Справа № 280/10314/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Артоуз О.О.,

за участю секретаря Власюк В.І.,

представника позивача Мінаєва О.Е.

представника відповідача Гламазди Ю.К.

розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) представник ОСОБА_1 (Запорізька область, Бердянськ, РНОКПП НОМЕР_3 до Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги 129, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2023 року до Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправними дії Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області щодо висунення вимог, які вказані у вимозі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 29.09.2023 № 040820-15/3215-2023 «Про усунення порушень законодавства»;

визнати протиправним та скасувати вказані у пункті 1 вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 29.09.2023 № 040820-15/3215-2023 «Про усунення порушень законодавства», щодо забезпечення відшкодування зайво виплаченої додаткової винагороди;

судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 01.01.2022 по 31.12.2022 05.10.2023 у військовій частині НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) було проведено аудиторську перевірку Управлінням Східного офісу Державної аудиторської служби за результатами якої складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності №040808-20/4 від 18.08.2023. В подальшому відповідачем направлено позивачу вимогу № 04/0820-15/3215-2023 від 29.09.2023 «Про усунення порушень законодавства» у якій відповідач вимагає вжити заходів щодо усунення порушень законодавства. Позивач вважає протиправними дії відповідача з огляну на те, що Постановою КМУ від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до постанови КМУ від 28.02.2022 №168» внесені зміни до постанови КМУ від 28.02.2022 №168, зокрема, в абзаці 1 пункту 1 постанови слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць. Згідно із пунктом 2 вказаної постанови №793, вона набирає чинності з дня її опублікування (тобто з 19.07.2022) та застосовується з 24.02.2022. На виконання п. 2-1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України видано наказ від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», який набрав чинності та застосовувався з 01.08.2022. Відповідно до наказу АДПСУ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень здійснюється у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання обов`язків військової служби та п.16 визначено, що цей наказ набирає чинності та застосовується з 01.08.2022. Нарахування та виплата додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», протягом липня 2022 року, здійснювалася відповідно до вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164 - АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», який діяв з 24.02.2022 по 31.07.2022. Таким чином, враховуючи той факт, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 зобов`язано визначати порядок та умови виплати додаткової грошової винагороди виключно Адміністрацію Державної прикордонної служби України (у даному випадку), та в жодному випадку таке право не було надано начальнику НОМЕР_5 прикордонного загону, то виплачуючи додаткову грошову винагороду у порядку та спосіб визначений наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164 - АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», позивач діяв в межах повноважень, та не здійснив переплату на суму 208 645,19 грн. Враховуючи викладене, позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.12.2023 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання на 09.01.2024 о 10:00 год.

27 та 29 грудня 2023 року на адресу суду надійшли відзиви Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області на позовну заяву. Відповідач розглянувши позовну заяву, вважає викладені в ній доводи та позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні позивачем норм законодавства. Ревізією розрахунково-платіжних відомостей військовослужбовців в/ч НОМЕР_4 , а також дослідженнями наказів начальника НОМЕР_5 прикордонного загону встановлено, що додаткова винагорода військовослужбовцям у розмірі 30 000 грн. нараховувалась та виплачувалась у відповідному поточному місяці за попередній, на підставі рапортів начальників відділень та штабу, в яких зазначаються прізвище, ім`я та по батькові військовослужбовців, військові звання, періоди проходження служби та розраховані суми додаткової винагороди. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», зокрема, в абзаці 1 пункту 1 постанови слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Правомірним є застосування вказаної постанови, а отже нарахування та виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн пропорційно в розрахунку на місяць з дня набрання чинності постанови №793, тобто з 19.07.2022. Відповідно до наказу від 02.08.2022 №323-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень виплачувалась всім військовослужбовцям у повному розмірі, в тому числі тим, які за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 згідно наказам начальника НОМЕР_5 прикордонного загону знаходились у відпустках за сімейними обставинами та з інших поважних причин. При цьому, на момент нарахування та виплати додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 30 000 гривень у серпні 2022 року за липень 2022 року була вже чинна Постанова №793 (з 19.07.2022), а також наказ №392-АГ (з 01.08.2022) згідно яких, розрахунок додаткової винагороди мав здійснюватися пропорційно в розрахунку на місяць. Таким чином, в порушення п.1 аб.1 Постанови №168 (зміни до якої були внесені Постановою №793) та п.1 наказу №392-АГ через нездійснення в період з 19.07.2022 по 31.07.2022 нарахування додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень пропорційно у розрахунку на місяць, зайво нараховано та виплачено додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн, та як наслідок, зайво перераховано єдиного внеску 22% у сумі 32 787,10 гривень. Станом на 25.12.2023 позивачем частково усунуто порушення на загальну суму 104,45 тис. грн. Враховуючи викладене, висновки відповідача щодо наявності порушень у діяльності Військової частини НОМЕР_1 є обґрунтованими та відповідають положенням нормативно-правових актів та дослідженим в ході перевірки документам. Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

02 січня 2024 року позивачем засобами системи «Електронний суд» подано до суду відповідь на відзив в якій позивач наголошує на тому, що враховуючи той факт, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 зобов`язано визначати порядок та умови виплати додаткової грошової винагороди виключно Адміністрацію Державної прикордонної служби України (у даному випадку), та в жодному випадку таке право не було надано начальнику НОМЕР_5 прикордонного загону, то виплачуючи додаткову грошову винагороду у порядку та спосіб визначений наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164 - АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», позивач діяв в межах повноважень, та не здійснив переплату додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 за період з 19.07.2022 по 31.07.2022.

Ухвалою суду від 09.01.2024 відкладено підготовче засідання у справі на 23 січня 2024 року о/об 11:30 год.

16 січня 2024 року відповідачем надано до суду заперечення на відзив на позовну заяву. Відповідач наголошує на тому, що в порушення п.1 абз.1 Постанови №168 (зміни до якої були внесені Постановою №793) та п.1 наказу №392-АГ через нездійснення в період з 19.07.2022 по 31.07.2022 нарахування додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень пропорційно у розрахунку на місяць, зайво нараховано та виплачено додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 за рахунок коштів загального фонду по КПКВ 1002030 на загальну суму 208 645,19 грн, з якої: по КЕКВ 21 12 на суму 175 858,09 три (додаткової винагороди у сумі 149 032,28 грн, компенсації 1ІДФО у сумі 26 825,81 грн), та як наслідок, зайвого перерахування єдиною внеску 22% у сумі 32 787,10 грн.

Протокольною ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.01.2024 відкладено підготовче засідання у справі на 06 лютого 2024 року о/об 12:30 год.

Позивачем 23.01.2024 на адресу суду надано заяву про уточнення позовних вимог згідно якої позивач просить суд: визнати протиправними дії Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області щодо висунення вимог, які вказані у п.2 вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 29.09.2023 № 040820-15/3215-2023 «Про усунення порушень законодавства», а саме « 2. Відповідно до норм з статей 130-136 Кодексу законів про працю України забезпечити відшкодування порушення щодо зайвого нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн. (з урахуванням єдиного внеску)»; визнати протиправним та скасувати вказані у пункті 2 вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 29.09.2023 № 040820-15/3215-2023 «Про усунення порушень законодавства», щодо забезпечення відшкодування зайво виплаченої додаткової винагороди, а саме «2. Відповідно до норм з статей 130-136 Кодексу законів про працю України забезпечити відшкодування порушення щодо зайвого нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн. (з урахуванням єдиного внеску)»; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 06.02.2024 закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2024 об 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 06.03.2024 зупинено провадження у справі до 26.03.2024.

В судовому засіданні 26.03.2024 поновлено провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 26.03.2024 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним у заявах по суті справи. Просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.03.2024 проти позову заперечила, із підстав викладених у заявах по суті справи. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 8.6 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на ІІ квартал 2023 року, на підставі направлень на проведення ревізії від 18.05.2023 №№ 185, 186, 187, від 26.05.2023 № 207, від 22.06.2023 № 246 проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_4 за період з 01.01.2022 по 21.12.2022.

За результатами перевірки складено акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_4 за період з 01.01.2022 по 21.12.2022 від 18.08.2023 №040808-20/4. Згідно з висновками акту ревізії ревізією встановлено порушень на загальну суму 576 744,25 грн. в тому числі: зайве нарахування і виплата додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн.; зайве нарахування і виплата додаткової винагороди військовослужбовцям 1491 в розмірі 30 000 грн. (з серпня по грудень 2022 року), а також 70 000 грн. (з березня по грудень 2022 року) на загальну суму 145 929,55 грн.; покриття витрат сторонніх юридичних осіб (інших військових частин) на загальну суму 187 954,62 грн.;нестача продуктів харчування на суму 957,06 грн.; лишки продуктів харчування на суму 23817,14 грн.; нестача 7,62 мм автомата АКМ зав. №НР 4631 на суму 4579,61 грн.; завищення в обліку вартості активів (автоматів) на суму 1066 грн.; заниження в обліку вартості активів (автоматів) на суму 3795,08 гривень.

Акт ревізії підписано командуванням Військової частини НОМЕР_4 із запереченнями.

04 вересня 2023 року позивачем подано заперечення до акту ревізії (вих. № 11/4734-23вих). Позивач заперечував проти висновків акту про зайве нарахування і виплата додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн. та зайве нарахування і виплата додаткової винагороди військовослужбовцям 1491 в розмірі 30 000 грн. (з серпня по грудень 2022 року), а також 70 000 грн. (з березня по грудень 2022 року) на загальну суму 145 929,55 грн.

Відповідачем 25.09.2023 надано висновок на заперечення до акту від 18.08.2023 №040808-20/4 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_4 за період з 01.01.2022 по 21.12.2022 згідно якого заперечення позивача не прийнято

29 вересня 2023 року відповідачем направлено позивачу лист про усунення порушень законодавства (вих. № 040820-15/3215-2023 від 29.09.2023) в якому містить вимога: 1) розглянути матеріали проведеної ревізії на виробничій нараді. Визначити осіб, відповідальних за виявлені ревізією порушення. Вирішити питання щодо притягнення вказаних осіб до відповідальності та/або відповідності займаних ними посад; 2) відповідно до норм з статей 130-136 Кодексу законів про працю України забезпечити відшкодування порушення щодо зайвого нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн. (з урахуванням єдиного внеску); 3) відповідно до норм з статей 130-136 Кодексу законів про працю України забезпечити відшкодування порушення щодо зайвого нарахування додаткової винагороди в розмірі 30000 грн (з серпня по грудень 2022 року) та 70000 грн (з березня по грудень 2022 року) на загальну суму 145 929,55 грн (з урахуванням єдиного внеску); 4) відповідно до норм статей 216-229 Господарського кодексу України, статей 22, 610-625 Цивільного кодексу України, забезпечити відшкодування з військових частин, до яких було переведено військовослужбовців в/ч НОМЕР_4 , та в які їх зараховано на всі види забезпечення, на користь в/ч НОМЕР_4 зайвої виплати грошового забезпечення у сумі 187 954,62 гривень; 5) у відповідності до п.30-32 Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 №748, за результатами проведеної інвентаризації встановити причини виникнення нестач, розмір заподіяної шкоди та винних у нестачі осіб. Вжити заходів щодо відшкодування винними особами заподіяної шкоди у порядку, передбаченому законодавством.

Вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень разом з завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів надати управлінню Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області до 03.11.2023.

Не погоджуючись з висновками органу державного фінансового контролю в частині зайвого нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн. (з урахуванням єдиного внеску) позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд, оцінивши повідомлені сторонами справи обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначено Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 2939-XII) відповідно до статті 2 якого головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення №43), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Пунктом 7 Положення № 43 передбачено, що Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 9 пункту 4 Положення № 43).

Пунктом 6 цього Положення передбачено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 16); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підпункт 23).

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно, а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначено Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 550).

Відповідно до пункту 2 Порядку №550 інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Пунктом 3 Порядку №550 встановлено, що акт ревізії - документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта; позапланова виїзна ревізія - ревізія, яка не передбачена в планах проведення заходів державного фінансового контролю і проводиться за наявності обставин, визначених Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»

Згідно з пунктом 30 Порядку №550 результати ревізії оформляються актом, який складається на паперовому носії державною мовою і повинен мати наскрізну нумерацію сторінок. На першому аркуші акта ревізії, який оформляється на бланку органу державного фінансового контролю, зазначається назва документа (акт), дата і номер, місце складення (назва міста, села чи селища).

Виявлені допущені об`єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції органу державного фінансового контролю, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов`язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до пункту 42 Порядку №550 у разі підписання акта ревізії із запереченнями (зауваженнями) керівник об`єкта контролю у строк не пізніше ніж 5 робочих днів після повернення органу державного фінансового контролю акта ревізії повинен подати йому письмові заперечення (зауваження). Якщо протягом цього строку заперечення (зауваження) щодо акта не надійдуть, то орган державного фінансового контролю має право вжити відповідних заходів для реалізації результатів ревізії. Рішення про розгляд заперечень (зауважень), що надійшли з порушенням встановленого строку, приймає керівник органу державного фінансового контролю.

Орган державного фінансового контролю аналізує правильність обґрунтувань, викладених у запереченнях (зауваженнях), і в строк не пізніше ніж 15 робочих днів після отримання заперечень (зауважень) дає на них письмовий висновок, який затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником.

Згідно з пунктом 46 Порядку №550 якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування. Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Про результати ревізії, якою виявлено порушення законів та інших нормативно-правових актів, у визначені в пункті 46 цього Порядку строки інформуються органи управління об`єкта контролю та за необхідності відповідні органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Про розгляд результатів ревізії та вжиті у зв`язку з цим заходи органи управління об`єкта контролю та органи виконавчої влади не пізніше ніж у місячний строк інформують відповідний орган державного фінансового контролю (пункт 47 Порядку №550).

Згідно з пунктом 50 Порядку №550 за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об`єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Як встановлено судом з матеріалів справи відповідачем виявлено порушення бюджетного законодавства, зокрема, в частині зайвого нарахування і виплати додаткової винагороди військовослужбовцям в/ч НОМЕР_4 за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Отже, органу державного фінансового контролю надані повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів, а у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Відповідно до пункту 13 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Вимога направлена на адресу позивача листом від 29.09.2023 № 040820-15/3215-2023.

Пунктом 2 вказаної вимоги, з яким не погоджується позивач, зобов`язано відповідно до норм з статей 130-136 Кодексу законів про працю України забезпечити відшкодування порушення щодо зайвого нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн. (з урахуванням єдиного внеску).

Виходячи з предмету спору в цій справі, а також з системного аналізу наведених вище норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зауважує, що при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно із методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення порушень, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю дотримання законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави з позовом про стягнення таких збитків, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом державного фінансового контролю про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольного об`єкта про визнання вимоги протиправною.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2023 по справі № 160/13920/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Зі змісту оскаржуваної вимоги вбачається, що її метою є спонукання позивача до добровільного відшкодування у визначений строк виявлених збитків.

Спірна вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства.

Таким чином, звернення з даним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги, яка за своїм змістом спрямована на відшкодування збитків, є неналежним способом захисту порушеного права, доводи щодо суті порушень не можуть бути перевірені в межах предмета доказування в межах даної справи.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 17.09.2020 по справі № 420/1304/19 (№ К/9901/36602/19).

Що стосується суті виявлених порушень, судом встановлено, що згідно висновків органу державного фінансового контролю дослідженням наказів начальника НОМЕР_5 прикордонного загону, рапортів начальників відділень та штабів, в також розрахунково-платіжних відомостей по нарахуванню військовослужбовцям грошового забезпечення встановлено, що відповідно до наказу від 02.08.2022 № 323-ОС «Про виплату додаткової винагороди» за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 додаткова винагорода у розмірі 30000 грн. виплачувалася всім військовослужбовцям у повному розмірі, в тому числі тим, які за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 згідно наказам начальника НОМЕР_5 прикордонного загону знаходилися у відпустках за сімейними обставинами та з інших поважних причин. При цьому, на момент нарахування та виплати додаткової винагороди військовослужбовцям в розмірі 30000 грн. у серпні 2022 року за липень 2022 року вже була чинна Постаново № 973 (з 19.07.2022) та був чинний наказ № 392-АГ (з 01.08.2022) відповідно до яких, розрахунок додаткової винагороди мав здійснюватися пропорційно в розрахунку на місяць.

Згідно статті 16 Закону України від 03.04.2003 № 661-IV «Про Державну прикордонну службу України» умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Частинами 1-4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України регламентується Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 (далі Інструкція).

Згідно положень п. 2 7 Інструкції у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

За службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається, ураховуючи кількість календарних днів у цьому місяці.

Грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених законодавством, які діяли з дати виплати, поверненню не підлягає, якщо право на нього повністю або частково військовослужбовцем надалі втрачене.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Відповідно до абз.1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 (в первісній редакції на момент прийняття) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з абз 4 п. 1 Постанови № 168 виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 встановлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають порядок умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови.

На виконання вищезгаданого п. 2-1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 31 березня 2022 року № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168", який підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року по 31 липня 2022 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» № 164-АГ визначено виплату додаткової винагороди здійснювати в поточному місяці за попередній місяць

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі постанова №793) внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», зокрема, в абзаці 1 пункту 1 постанови слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць». Згідно із п. 2 постанови №793, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постанова №793 набирала чинності з 19.07.2022.

На виконання п. 2-1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, та з урахування постанови №793 Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видано наказ від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168», який набрав чинності та застосовувався з 01 серпня 2022 року.

Відповідно до наказу АДПСУ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень здійснюється у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання обов`язків військової служби.

Згідно з норми п. 12 наказу від 30.07.2022 № 392/0/81-22-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів вищих начальників (командирів) містить.

Таким чином, суд доходить висновку, що на дату виплати військовослужбовцям додаткової винагороди за липень позивачу було відомо про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 і позивач свідомо при нарахуванні додаткової винагороди за період з 19.07.2022 обрав застосування положень вказаної постанови в редакції, що діяла до 19.07.2022. Суд вважає неприйнятними послання позивача на те, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України лише 30.07.2022 видано наказ від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168», який набрав чинності та застосовувався з 01 серпня 2022 року, оскільки в період з 19.07.2022 діяли норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (в редакції постанови №793), що за своєю природою мають вищу юридичну силу для регулювання відповідних правовідносин.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Враховуючи вищенаведене, п. 2 вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 29.09.2023 № 040820-15/3215-2023 «Про усунення порушень законодавства» винесено відповідачем у межах повноважень органу державного фінансового контролю та у спосіб, визначений законодавством, а також обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд вважає, що відповідачем правомірно визначено один із способів усунення виявлених порушень, який є чітким, зрозумілим та відповідає допущеному порушенню, а доводи позивача, наведені у позовній заяві, не є підставою для визнання протиправними дій відповідача щодо висунення вимог, які вказані у п.2 вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 29.09.2023 № 040820-15/3215-2023 «Про усунення порушень законодавства», а саме «2. Відповідно до норм з статей 130-136 Кодексу законів про працю України забезпечити відшкодування порушення щодо зайвого нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн. (з урахуванням єдиного внеску)» та визнання протиправним і скасування вказаних у пункті 2 вимоги Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 29.09.2023 № 040820-15/3215-2023 «Про усунення порушень законодавства», щодо забезпечення відшкодування зайво виплаченої додаткової винагороди, а саме «2. Відповідно до норм з статей 130-136 Кодексу законів про працю України забезпечити відшкодування порушення щодо зайвого нарахування додаткової винагороди у розмірі 30000 грн за період з 19.07.2022 по 31.07.2022 на загальну суму 208 645,19 грн. (з урахуванням єдиного внеску).

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ч. 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч. 1 ст. 77 та ч. 2 ст. 77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) представник ОСОБА_1 (Запорізька область, Бердянськ, РНОКПП НОМЕР_3 до Управління Східного офісу Державної аудиторської служби в Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги 129, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02 квітня 2024 року.

Суддя О.О. Артоуз