Справа № 536/2896/23
Суддя: Клименко С. М.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/2896/23
Провадження № 2-а/536/14/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.12.2023 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №017640 від 11.12.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1700 грн, з якою він не згоден та вважає її протиправною через відсутність належних та допустимих доказів.

Так, швидкість руху керованого ним автомобіля встановлена за

допомогою пристрою TruCam з руки поліцейського, який не може при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст.40 Закону України «Про поліцію», а через неналежне закріплення він може зазнавати певної вібрації, яка може давати більшу похибку ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким він керував.

Вважає, що відео з бодікамери, як вказано в постанові, додаються до постанови б/к 470236 та фото порушення, не може підтверджувати перевищення швидкості, оскільки бодікамера не призначена для вимірювання швидкості та в постанові не зазначено про технічний пристрій за допомогою якого зроблено це фото. Зазначає, крім цього, що оскаржувана постанова не містить інформації про докази, якими підтверджується розміщення на вказаному відрізку дороги (а/д Київ-Харків-Довжанський, М 03, 306 км) дорожнього знаку «5.76», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, в тому числі швидкісного режиму. Також на ділянці дороги, на якій його було зупинено, не було знаку «5.53», тому обмеження максимальної дозволеної швидкості до 50 км/год на вказаній ділянці дороги було відсутнє.

Просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №017640 від 11.12.2023, яку було винесено відносно нього, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

Уповноважений представник відповідача Каліновська О.Г. надала до суду відзив на позов, де позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити посилаючись, що 11.12.2023 0 13.21 год під час несення служби на 306 км автодороги М 03 Київ-Харків-Довжанський (м.Решетилівка) за допомогою вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер НОМЕР_1 ) було виявлено порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 124 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного на 74 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, про що інспектором УПП Полтавській області Симоненком В.А. було винесено постанову БАД №17640 від 11.12.2023 за ознаками ч.4 ст.122 КУпАП та накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 1700 грн, копія якої було йому вручена на місці, права та обов`язки роз`яснено, заяв та клопотань не надходило. Щодо лазерного вимірювача TruCAM, то він відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювання та також може бути встановлений на триногу, як перебачено Інструкцією з експлуатації, якою передбачено і використання з рук та посилається на відповідь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Полтавській області про наявність та розміщення на місці вчинення правопорушення дорожніх знаків 5.49 (5.51) «Початок населеного пункту», 5.50 (5.52) «Кінець насаленого пункту» та 5.76 «Автоматична відео фіксація порушень ПДР» з табличками 7.2.1 «Зона дії».

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно з законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України, зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п.п. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з частиною 4 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Судом установлено, що 11.12.2023 в 13 год 24 хв інспектор взводу 1 роти 3 Батальйону УПП в Полтавській області ДПП старший лейтенант поліції Симоненко В.А. виніс постанову серія БАД №017640 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн за те, що ОСОБА_1 11.12.2023 в 13 год 21 хв, керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5» державний номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі Київ-Харків-Доліжанський М-03 306 км рухався зі швидкістю 124 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу в межах м.Решетилівка на 74 км, чим порушив п.12.4 ПДР України.

На диску з відеозаписом здійсненого із застосуванням лазерного вимірювача швидкості TruCam, про серійний номер якого та модель відомості відсутні, зафіксовано правопорушення, здійснене позивачем ОСОБА_1 11.12.2023 в 13:21:02, який керуючи транспортним засобом «Mazda CX-5» державний номерний знак НОМЕР_2 в м.Решетилівка рухався зі швидкістю 124 км/год., перевищуючи обмеження швидкості руху в населеному пункті на 74 км/год., чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України.

В оскаржуваній постанові, яка долучена представником відповідача до відзиву міститься запис, що швидкість транспортного засобу «Mazda CX-5» державний номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі Київ-Харків-Доліжанський М-03 306 км вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер НОМЕР_1 .

Однак, в примірнику копії постанови наданої позивачем серійний номер лазерного вимірювача швидкості вказаний не такий, а саме:ТС002915, і на це вказує позивач у відповіді на відзив.

Дослідивши вказані документи суд зазначає, що посилання позивача заслуговують на увагу.

Так, дійсно в оскаржуваній постанові, копії якої надані сторонами вказані різні серійні номери лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

При цьому суд вважає за необхідне вказати, що копія постанови надана відповідачем містить не застережені виправлення вказаного серійного номера.

Такі обставини викликають у суду сумніви, що вимірювання швидкості транспортного засобу позивача здійснювалось за допомогою зазначеного відповідачем вимірювального приладу.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, доказів вчинення правопорушення суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також суд зазначає, що відповідач не надав суду жодних допустимих доказів, які підтверджували б правомірність винесеної ним постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП.

За правилами статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які підтверджують правомірність винесеної оскаржуваної постанови з приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, не з`ясував всіх фактичних обставин справи, тим самим порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності передбачені ст.268 КУпАП, та в розумінні ч.4 ст.71 КАС України не довів суду законність своїх рішень і дій.

За таких обставин позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 536 грн 80 коп, що підтверджується документально.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серія БАВ №017640 складену 11.12.2023 інспектором взводу 1 роти 3 Батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Симоненком В.А. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 1700 грн. скасувати і справу провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

СуддяС. М. Клименко