Справа № 580/1027/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року справа № 580/1027/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В. Трофімової за участі секретаря судового засідання В.С.Проценко розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/1027/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул.Гоголя 34, м.Полтава, 36001, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

30.01.2024 вх. №5383/24 позивач у позовній заяві просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.01.2024 №3;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності державного службовця згідно статті 37 Закону України від 16.12.1993 №373-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 % заробітку, визначеного у довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.01.2024 №2300-0602-8/3450, №2300-0602-8/3483, починаючи з дати зверенння -18.01.2024.

05.02.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Згідно із частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно відмовлено у призначенні, перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% заробітку, зазначеного у довідках від 15.01.2024 №2300-0602-8/3450, №2300-0602-8/3483.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧІВ

Відповідачі позов не визнали, надали до суду письмові відзиви від 20.02.2024 вх. 9047/24, від 19.02.2024 вх.8656/24 на адміністративний позов, де зазначили, що починаючи з 01.05.2016 державним службовцям за нормами Закону № 3723 призначаються лише пенсії за віком. Оскільки Закон № 889 не містить положення, які передбачають право на призначення пенсії по інвалідності та проведення перерахунку шляхом переведення на пенсію по інвалідності за цим Законом, то пенсії по інвалідності призначаються за нормами Закону № 1058 (стаття 90 Закону № 889). Особи з числа держслужбовців, яким встановлено інвалідність, з 01.05.2016 втратили право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця у розмірах, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723, проте зберегли право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058 у встановлених статтею 33 цього Закону розмірах. Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 822/524/18.

Верховний Суд в постанові від 15.08.2019 у справі № 676/6166/17 зазначив, коли позивач, хоч і працювала станом на 01.05.2016 на посаді державного службовця та має більше 10 років стажу державної служби, проте не має права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ на підставі пункту 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889- УІІІ, оскільки на час звернення до відповідача з відповідною заявою не досяг відповідного віку.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інвалідність встановлено з 27.10.2014 безтерміново відповідно до довідки МСЕК від 28.10.2014 серії 10ААВ № 857776.

Відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.01.2024 № 15-О позивач звільнена з 15.01.2024 з посади головного спеціаліста відділу перерахунку пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та та пільг у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до п.7 ч.1 ст. 83 Закону України від 10.12.2015 №899 «Про державну службу» та припинено державну службу.

Згідно з довідкою від 17.01.2024 №2300-0801-8/3994, виданою Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, стаж державної служби на дату звільнення становив 34 роки 8 місяців, зокрема станом на 01.05.2016 - 26 років 11 місяців 15 днів.

Відповідно до записів трудової книжки від 27.07.1984 НОМЕР_2 позивач перебувала на посадах державної служби у період: з 16.05.1989 до 30.06.2002 - Звенигородський райсоцзабез, Звенигородський райсоцзахист, управління райсоцзахисту, управління праці та соціального захисту населення Звенигородської райдержадміністрації (завідуюча відділом соціальної служби, інспектор по виплаті пенсії, інспектор по призначенню пенсії, спеціаліст відділу призначення та виплати пенсії); з 01.07.2002 до 28.12.2017 управління Пенсійного фонду України в Звенигородському районі, Звенигородське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (заступник начальника відділу пенсійного забезпечення, заступник начальника відділу призначення пенсій, начальник відділу з призначення пенсій, начальник відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій); з 29.12.2017 до 15.01.2024 (день звільнення) - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (головний спеціаліст відділу з призначення та перерахунків пенсій, головний спеціаліст відділу з перерахунків пенсій, головний спеціаліст відділу перерахунків пенсій).

18.01.2024 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення із пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця згідно статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» - просила провести перерахунок пенсії у розмірі 60% заробітку зазначеного у довідках, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.01.2024 №2300-0602-8/3450 (довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця), № 2300-0602-8/3483 (довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, яка на момент виходу на пенсію не обіймає посад державної служби), що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та винесено рішення № 93 від 22.01.2024 про відмову в проведенні перерахунку пенсії в зв`язку з відсутністю підстав для проведення перерахунку пенсії як державному службовцю, позаяк призначення (перерахунок) пенсій по інвалідності не передбачено Законом України «Про державну службу» № 889, про що повідомлено Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 24.01.2024 № 2300-0209-8/5915.

Позивач вважаючи, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.01.2024 № 93 є протиправним звернулася до суду за захистом майнового права.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату обіймали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 статті 37 Закону №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 9 статті 37 Закону №3723 пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058 особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина 10 статті 37 Закону №3723).

Якщо особі з інвалідністю I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина 12 статті 37 Закону №3723).

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Надаючи оцінку доводам та доказам позивача та відповідачів, суд зазначає таке.

Стаж позивача на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 становив понад 26 років 11 місяців 15 днів. Станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом №889 позивач обіймала посаду державної служби. Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_3 (запис №40) позивачу 04.05.2016 присвоєно шостий ранг державного службовця (наказ від 30.05.2016 №39-0), відповідачами не заперечується наявність у позивача необхідного стажу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 виснувала: право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII пов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах Закону №889-VIII не встановлено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі № 822/524/18 зазначила, що оскільки позивач є особою з інвалідністю II групи, має стаж на посаді державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позивачка має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивачки з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058, на пенсію державного службовіця по інвалідності II групи відповідно до Закону № 3723. Закон № 1058 не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. Орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону № 1058 на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Беручи до уваги, що позивач, має відповідний стаж на посаді державної служби, є особою з інвалідністю ІІ групи, зважаючи на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 822/524/18 (належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723) суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно із статтею 37 Закону №3723, тому Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ухвалило протиправне рішення від 22.01.2024 №3 за наявних підстав для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723.

Суд відхиляє як необгрунтовані покликання відповідачів на необхідність досягнення пенсійного віку, позаяк відповідна норма не поширюється на осіб з інвалідністю І та ІІ груп, які не проходять державну службу і отримують пенсію по інвалідності.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оцінюючи доводи та докази сторін, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.01.2024 №3 про відмову ОСОБА_1 в частині переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» прийняте не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому як протиправне належить скасуванню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, ухвалюючи індивідуальний акт, протиправно не продемонстрував сприяння у реалізації права позивача на соціальний захист - пенсійне забезпечення у контексті легітимних очікувань за сформованих висновків ВПВС як складової майнового права, що потребує виправлення, тому у контексті повноважень згідно частини 4 статті 245 КАС України (у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд) для належного захисту порушених прав позивача з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 822/524/18 належить зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву від 18.01.2024 ОСОБА_1 щодо переходу на пенсію по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №373-ХІІ з обчисленням розміру 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.01.2024 №2300-0602-8/3450, №2300-0602-8/3483, з урахуванням виплачених сум пенсії та рішення про утримання надміру виплачених сум пенсії від 18.01.2024 №6 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області .

Суд не встановив протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у спірних правовідносинах у контексті порушеного права позивача, тому у частині позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити і одночасно здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсію по інвалідності державного службовця згідно статті 37 Закону України від 16.12.1993 №373-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 % заробітку, визначеного у довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 15.01.2024 №2300-0602-8/3450, №2300-0602-8/3483, починаючи з дати зверенння -18.01.2024 належить відмовити, як необгрунтованій вимозі, з урахування призначення принципу екстериторіального розподілу, позаяк підстави для призначення пенсії і переходу з одного виду на інший не є тотожними.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору (особа з інвалідністю ІІ групи), відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 22.01.2024 №3.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з 18.01.2024 з урахуванням висновків та оцінки суду.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області [вул.Гоголя 34, м.Полтава, 36001, ]; Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ].

Рішення суду складене 01.04.2024.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА