Справа № 461/1863/24
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1863/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року м.Льві

Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Мисько Х.М.,

при секретарі судового засідання Євтушенко В.Ю.

за участі:

представника позивача Свірського Т.В. (в режимі ВКЗ)

представника відповідача Лубоцького Б.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці про скасування постанови у справі про порушення митних правил, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0054/20900/24 від 20.02.2024 року, а справу направити на новий розгляд до Львівської митниці, та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову покликається на те, що Львівською митницею розглянуто справу про порушення митних правил, за результатами якої винесено постанову від №0054/20900/24 від 20.02.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушенні митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України. Позивач зазначає, що його представником скеровано на адресу Львівської митниці клопотання про призначнення незалежної товарознавчої експертизи для визначення вартості вилучених товарів, в якому вказує, відповідачем було відмовлено. В подальшому позивач отримав висновок експерта від 02.02.2024 року, згідно якого визначено вартість вилучених товарів. Позивач стверджує, що правильність та об`єктивність вказаного висновку викликає сумнів, оскільки з нього неможливо встановити якою методикою та за якими розрахунками визначалась вартість товару. Також експертом бралися до уваги ціни на аналогічні товари, які діють в Україні, а не у Польщі, що свідчить навдена у висновку інформація з веб сайтів мережі Інтернет. Позивач вказує, що таким чином його суттєво обмежено в правах щодо проведення експертизи, що, за обставин даної справи, є істотним, так як показник вартості товару безпосередньо впливає на визначення розміру застосованого до позивача адміністративного штрафу. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 05.03.2024 року адміністративний позов залишено без руху.

11.03.2024 року, на виконання ухвали Галицького районного суду м. Львова від 05.03.2024 року, представником позивача усунено недоліки.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в судове засідання.

21.03.2024 року представник відповідача Лубоцький Б.І. скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що Львівською митницею розглянуто справу про порушення митних правил, за результатами якої винесено постанову від №0054/20900/24 від 20.02.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України. Зазначив, що дійсно до Львівської митниці надійшло клопотання представника позивача про призначення товарознавчої експертизи, однак у задоволенні такого останньому було відмовлено, оскільки під час складення протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 не було надано митному органу документів, які б підтверджували вартість виявлених у нього товарів. Львівською митницею у відповідності до норм ст. ст. 515 - 516 МК України в справі було призначено та проведено товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України. Вказав, що як вбачається з висновку експерта Львівського управління експертиз та досліджень СЛЕД Дермитслужби № -0023 від 02.02.2024 року,який складений експертом Мельниченко І., останній володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, експертизу проведено уповноваженим органом, висновок експерта відповідає вимогам закону, та є належним і допустимим доказом у справі. Зважаючи на вказані обставини, представник відповідача вважає, що Львівською митницею правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Додатково зазначив, що факт порушення митних правил позивач визнає, однак не погоджується із висновком експерта. Вважає, що справу про порушення митних правил слід направити на новий розгляд для призначення та проведення товарознавчої експертизи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з мотивів, викладених у відзиві на адміністративний позов.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, розглянувши справу, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що, відповідно до протоколу про порушення митних правил №№0054/20900/24, 18.01.2024 року о 02 год. 42 хв. ОСОБА_1 на автомобілі марки «Mercedes- Benz», р.н. НОМЕР_1 , прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки у зону митного контролю пункту пропуску п/п «Шегині» Львівської митниці обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», своїми діями заявив про відсутність будь- яких товарів, які підлягають оподаткуванню, або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійснені митного контролю даного тарснпортного засобу виникла підозра щодо нявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та тоаварів, де під час проведення огляду було виявлено товар, який, відповідно до ст.. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: 3D друкарка ТМ « Bambu Lab», з маркуванням Bambu Lab P15 3D Printer Quick Start; сканер відеосигналу, який був у використанні FPV/AV0/8-2/-2.4/48 -6.2,з маркуванням Type 1.24.485.09.24.48.62. Даний товар переміщувався без приховування в салоні та багажному відділенні автомобіля.

Дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковано, як порушення митних правил передбачене ч. 2 ст. 471 МК України.

Постановою в.о. заступника начальника начальника Управління БК та ПМП Львівської митниці Кузніка А.Ю. від 20.02.2024 року у справі про порушення митних правил №0054/20900/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 472,00 гривні, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 176,92 гривні, а вилучений товар постановлено повернути власнику.

19.02.2024 року представник позивача адвокат Свірський Т.В. направив на адресу відповідача клопотання про призначення товарознавчої експертизи для визначення вартості вилучених товарів.

В силу вимог ч.1 та ч. 4 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, який закріплений в ст.9 КАС України, полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

В ст.486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.9, ст.10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі ж норми містяться в ст.280 КУпАП.

Частиною 1 ст.531 МК України встановлено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Відповідно до ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.8 ст.264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Нормами ст.266 МК України визначено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Частиною 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Згідно примітки до ст.471 МК України, недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Згідно з ст.366 МК України, канал, позначений символами зеленого кольору («зелений коридор»), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню (ч.2 цієї статті).

Канал, позначений символами червоного кольору («червоний коридор»), призначений для всіх інших громадян (ч.3 згаданої статті).

Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою (ч.4 вказаної статті).

Відповідно до ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами (ч.1 цієї статті).

Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Отже, позивач ОСОБА_1 був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за недекларування товарів.

Крім того, під час складання протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , останнім не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості товару, який ним переміщувалися через митний кордон України, відтак митним органом обґрунтовано призначено товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам СЛЕД Держмитслужби.

Згідно висновку СЛЕД Держмитслужби № -0023 від 02.02.2024 року з використанням товарознавчих методів експертизи встановлено загальну вартість товару в сумі 50823,00 грн.

Порядок призначення та проведення експертиз у справах про порушення митних правил врегульований нормами МК України.

Нормами ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Відповідно до ч.2, 3 ст.357 МК України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Із змісту ч.ч.1, 2 ст. 515 МК України видно, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Частиною 2 ст. 515 МК України передбачено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

В ст.516 Митного кодексу України вказано, що визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Оскільки в день вчинення порушення митних правил ОСОБА_1 посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, відтак в порядку ст.516 МК України в справі призначено експертизу та в межах ст.515 МК України, експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України встановлено вартість предметів правопорушення.

Відповідно до п.3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019р. № 18, у редакції наказу від 12.11.2019р. № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

З огляду на це, суд погоджується із позицією представника відповідача, що повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні від 12.07.2001р. № 2658-ІІІ.

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства Фінансів України від 02.12.2016р. №1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України вія 26.12.2016р. №1693/29823.

Згідно п.4 розділу III Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз) Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС, під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 02.12.2016р. №105, посадовою особою митниці призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Крім вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет.

Експерти СЛЕД Держмитслужби здійснюють товарознавчу експертизу із визначенням вартості товарів, оформлення експертних висновків відповідно до вимог, визначених Митним Кодексом України, підзаконними нормативно-правовими актами, з урахуванням особливостей щодо методичного регулювання оцінки майна, визначених Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні від 12.07.2001 № 2658-ІІІ, Національним стандартом № 1, затвердженим постановою КМ України від 10.03.2009 № 1440, методиками та методичними рекомендаціями, затвердженими Міністерством юстиції України тощо.

Як вбачається з висновку експерта СЛЕД Держмитслужби № -0023 від 02.02.2024 року, який складений експертом Мельниченко І., останній володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, експертизу проведено уповноваженим органом, відтак висновок експерта відповідає вимогам закону, відтак такий є належним і допустимим доказом у справі.

Щодо одержання проб та зразків для проведення експертизи суд враховує, що в силу приписів ст.517 МК України така дія здійснюється за потреби, є правом посадової особи митного органу, а також проводиться за клопотанням особи, щодо якої порушено справу про порушення митних правил.

В даному випадку, вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0054/20900/24 товар знаходився на складі Львівської митниці і був переданий в повному обсязі в розпорядження експерта згідно постанови про призначення експертизи, відтак, експерту СЛЕД був забезпечений доступ до товарів та можливість їх огляду за місцем їх зберігання.

За таких умов об`єктивних підстав для одержання проб та зразків для проведення експертизи не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова Львівської митниці у справі про порушення митних правил № 0054/20900/24 від 20.02.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.471 МК України, є законною, ухваленою повноважною особою в межах санкції даної статті.

Згідно з ст. 139 КАС України, судові витрати належить залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,- відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.04.2024 року.

Головуючий суддя Мисько Х.М.