Справа № 161/2430/24
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2430/24
Провадження № 2-а/161/75/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

за участі: представника позивача Макари О.Є.

представника відповідача Ковальчука Б.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

06.02.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 30.01.2024 року посадовою особою Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (далі Департамент) було винесено постанову серії MVA № 2402702, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 680 грн. Зі змісту даної постанови слідує, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності як власника транспортного засобу Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , яким 29.01.2024 року о 14:51, в м. Луцьк по вул. Б. Хмельницького, 37, порушено правила зупинки, а саме: здійснено зупинку транспортного засобу в місці виїзду з прилеглої території та створено перешкоду дорожнього руху, що є порушенням вимоги п. 15.9 «и» ПДР України. Вважає оскаржувану постановою незаконною, оскільки в її діях відсутній склад інкримінованого правопорушення. Вказує, що зупинка транспортного засобу була здійснена нею біля виїзду з прилеглої території Управління поліції охорони у Волинській області, яке не використовується взагалі, оскільки вказаний виїзд заблокований з внутрішньої сторони мішками з піском. У свою чергу, жодної перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху нею створено не було.Враховуючи наведене, просить суд оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження щодо неї за ознаками ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

01.03.2024 року від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень останній зазначає, що провадження у справі про порушення правил паркування проведено із повним дотримання норм матеріального та процесуального права. Під час здійснення фіксації правопорушення інспектором було достовірно встановлено факт недотримання особою, яка 29.01.2024 року о 14:51, в м. Луцьк по вул. Б. Хмельницького, 37, керувала Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , вимог п. 15.9 «и» ПДР України, а тому кваліфікація дій позивача є вірною. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві, просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.01.2024 року Департаментом муніципальної варти Луцької міської ради було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, за фіксоване в режимі фотозйомки (відеозйомки) серії MVA № 2402702, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії MVA № 2402702 від 30.01.2024 року слідує, що 29.01.2024 року о 14:51, в м. Луцьк по вул. Б. Хмельницького, 37, особа, яка керувала транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу в місці виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожнього руху, чим порушила вимоги п. 15.9 «и» ПДР України.

Даною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності як власницю транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 .

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом п. 15.9 «и» ПДР України визначено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

У розглядуваному випадку ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП з огляду на наявність наступних факторів:

1) здійснення зупинки безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території;

2) створення перешкоди дорожньому руху (як кваліфікуюча ознака).

Однак, вищенаведені висновки є хибними з огляду на таке.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України: перешкода для руху нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Варто зауважити, що як ч. 1 ст. 122 КУпАП, так і ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки та стоянки.

Проте, у випадках, які підпадають під ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, кваліфікуючою ознакою такого діяння є саме наслідок у вигляді, зокрема, створення перешкоди дорожньому руху.

Суд наголошує, що створення перешкоди дорожньому руху повинно бути зафіксованим саме момент події, яка покладена в основу оскаржуваної постанови.

Всупереч зазначеному, стороною відповідача в ході розгляду справи не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 , 29.01.2024 року о 14:51, здійснивши зупинку (стоянку) транспортного засобу Hyundai Tucson, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Луцьку по вул. Б. Хмельницького, 37, створила перешкоди дорожньому руху, тобто дії, які змусили інших учасників дорожнього руху маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що в посадової особи Департаменту не було будь-яких правових підстав для притягнення 30.01.2024 року позивачки до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

На переконання суду, в діях ОСОБА_1 , які мали місце 29.01.2024 року о 14:51, ймовірно й були наявні ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, проте такі, у даному конкретному випадку, не утворювали склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена диспозицією ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останньої події та складу інкримінованого правопорушення.

Виходячи із положень ст. 139 КАС України, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст. 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради серії MVA № 2402702 від 30 січня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук