Справа № 240/25727/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/25727/23

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 16.06.2023 № ЦЗ-64/В1/а-2 про накладання штрафу в розмірі 67000 (шістдесят сім тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Проте, приймаючи постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, відповідач виходив виключно з висновків акту перевірки. В матеріалах справи про накладення на неї штрафу відсутні докази відібрання письмових пояснень при перевірці або докази проведення фото- чи відеофіксації, які б підтверджували встановлене порушення.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач зазначає, що позивач допустила до роботи працівника без укладення трудового договору, що підтверджується актом проведеної перевірки, а тому застосування до неї штрафу є законним.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи у письмовому провадженні, з особливостями, визначеними статтями 257-263 КАС України, позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, дійшов такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області 05.05.2023 було здійснено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину суб`єкта господарської діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт від 08.05.2023 № 7872/02-32-07-05/ НОМЕР_1 .

Проведеною перевіркою встановлено використання позивачем праці найманого працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та неповідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі акту перевірки та за порушення ст.ст. 2, 3, 21, 24 КЗпП України відповідачем 16.06.2023 прийнято постанову № ЦЗ-64/В1/а-2 про накладення штрафу в розмірі 67000,00 грн. згідно ст. 265 КЗпП України.

Позивач вважає таку постанову протиправною, а свої права та інтереси порушеними.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.6 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Пунктами 3 та 4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019 №509, передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Відповідно до абз. 7 п. 2 Порядку накладення штрафів підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю є акт перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Сторонами визнається, що постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 16.06.2023 № ЦЗ-64/В1/а-2 складена на підставі акта перевірки Головного управління ДПС у Вінницькій області від 08.05.2023 №7872/02-32-07-05/.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову прийнято за фактом порушення позивачем ст. 24 КЗпП України, а саме: допущення працівника ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудових відносин відповідно до діючого законодавства та без повідомлення центрального органу виконавчої влади.

Зважаючи на те, що акт перевірки органу ДПС, яким зафіксовано факт порушення роботодавцем законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу, суд дійшов висновку, що відповідач мав право скласти постанову про накладення штрафу лише на підставі матеріалів акту фактичної перевірки № ЦЗ-64/В1/а-2 від 16.06.2023.

Стосовно виявлених в ході фактичної перевірки порушень, суд зазначає таке.

Проведеною перевіркою встановлено факт використання найманої праці ОСОБА_2 , яка пояснила що працює в магазині по АДРЕСА_1 у ФОП ОСОБА_1 з 04.05.2023. У письмових поясненнях до акта перевірки ОСОБА_2 пояснила таке: "Працює на посаді з 04.05.2023. Графік роботи об`єкта з 08:00 до 21:00. Заробітну плату не отримувала. При продажу пачки цигарок Вінстон по ціні 83,00 грн. розрахункову операцію не провела через РРО. РРО знаходиться в ремонті".

Оцінюючи встановлені обставини як такі, що можуть свідчити про порушення законодавства про працю, судом враховується, що за приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За змістом статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Згідно абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та використовує працю ОСОБА_2 .

Станом на момент проведення фактичної перевірки 05.05.2023 о 14:40 ОСОБА_2 була фактично допущена до роботи, оскільки згідно її письмових пояснень вона працювала на посаді з 04.05.2023 року і 05.05.2023 року здійснила розрахункову операцію, яку не провела через РРО, з огляду на перебування його в ремонті.

Надані ОСОБА_2 пояснення фактично свідчать про те, що ця особа з 04.05.2023 була допущена до матеріальних цінностей підприємця та обладнання, необхідного для виконання трудових функцій, була обізнана зі своїми функціональними обов`язками і забезпечувала продаж товарів підприємця, що відповідає кваліфікації продавця.

Судом враховується, що позивачем до суду надано копію трудового договору від 01.05.2023, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до цього трудового договору працівник зобов`язаний виконувати обов`язки продавця, згідно чинного законодавства України, несе повну матеріальну відповідальність за ввірені їй цінності, зобов`язана дотримуватись правил охорони праці, санітарних та пожежних норм. Фізична особа зобов`язується: оплачувати працю працівника у розмірі мінімальної заробітної плати грн. на місяць грн. (пункти 2, 3 договору).

З цього приводу суд зазначає, що наданий суду трудовий договір, датований 01.05.2023, не може спростовувати обставин, встановлених під час проведення фактичної перевірки.

Так, як вже було зазначено, оформлення трудових відносин відбувається шляхом видання відповідного наказу чи розпорядження роботодавця або уповноваженого ним органу. Таких доказів позивачем надано не було ні на момент проведення фактичної перевірки, ні під час судового розгляду справи.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 № 413 (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови), установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, зокрема, засобами електронного зв`язку з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронних довірчих послуг.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Позивачем доказів подання повідомлення про прийняття працівника до початку роботи за укладеним трудовим договором надано не було. Як зазначила сама ОСОБА_2 , на посаді вона працює з 04.05.2023, а повідомлення було подано лише 05.05.2023 о 15:04. Фактична ж перевірка розпочата 05.05.2023 о 14:40.

Таким чином, на момент проведення фактичної перевірки позивачем допущено до роботи працівника ОСОБА_2 без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що саме факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору є правовою підставою для застосування до роботодавця штрафних санкцій та враховуючи встановлені обставини, зазначені в акті фактичної перевірки №7872/02-32-07-05/ від 08.05.2023 та підтверджені матеріалами адміністративної справи, суд вважає постанову від 16.06.2023 № ЦЗ-64/В1/а-2 про накладення штрафу у сумі 67000,00 грн. законною. Доказів протилежного позивачем надано не було. Самі лише посилання позивача на те, що відсутні докази відібрання письмових пояснень при перевірці або докази проведення фото- чи відеофіксації, які б підтверджували встановлене порушення, не можуть бути визнані самостійною підставою для задоволення позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (вул. Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008, ) про визнання протиправною та скасування постанови від 16.06.2023 № ЦЗ-64/В1/а-2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко