Справа № 380/28508/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 рокусправа № 380/28508/23

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Лужняк О.М.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати Наказ №1260-о від 03.11.2023 року «Про звільнення Михайла Коломійця»;

поновити ОСОБА_1 на посаду державного інспектора відділу бюджетування, ведення бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Львівської митниці;

стягнути з середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його звільнення є безпідставним та таким, що суперечить спеціальним діючим на час воєнного стану нормам, всупереч не завершення процедури проходження і оформлення контракту, визначення істотної умови контракту щодо його строку у встановленому порядку на час воєнного стану. Стверджує, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є частиною законодавства про працю у період дії воєнного стану та поширюється на вступ, проходження та припинення державної служби. Посилається на те, що після оголошення конкурсу по закінченні воєнного стану буде опублікована та визначена одна із істотних умов контракту строк дії контракту. До цього моменту особа перебуває у статусі прийняття на державну службу та очікує завершення оформлення усіх процедур, пов`язаних з прийняттям і проходженням публічної служби, оприлюднення конкурсу і встановлення строку контракту. Визначення строку контракту можливе лише через оприлюднення в оголошенні про проведення конкурсу, що, в свою чергу відтерміновано на певний час не пізніше шести місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, а до цього моменту його звільнення є передчасним (без встановлення по встановленій процедурі закінчення строку контракту неможливе, а прийняття на державну службу можливе, бо серед підстав і умов для прийняття у період воєнного стану укладення контракту не вимагається). Зазначає, що очікував на завершення наступних процедур (конкурс, визначення строку тощо) після завершення воєнного стану, який на момент прийняття на посаду по спрощеній процедурі був продовжений на території України. Посилається на те, що на момент призначення його на посаду чисельність посад державної служби, на які здійснюється строкове призначення вже перевищувала 60 відсотків загальної штатної чисельності.

Відповідач у відзиві вказує, що оскільки Митним кодексом України чисельність посад державної служби в митному органі, на які здійснюється призначення з укладенням контракту про проходження державної служби не обмежена. Тому, Львівська митниця не обмежена в кількості посад від загальної штатної чисельності, на яку може бути укладено контракти. Зазначає, що підписуючи контракт про проходження державної служби позивач добровільно погодився з умовами контракту, в тому числі зі строком його дії. Вказує, що право на доступ до публічної служби не є абсолютним.

Ухвалою суду від 11.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 05.02.2024 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 11.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до витягу з наказу Львівської митниці Державної митної служби України №979-о від 04.09.2023 року позивача з 05.09.2023 року переведено на посаду державного інспектора відділу бюджетування, ведення бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Львівської митниці шляхом укладання контракту про проходження державної служби.

Пунктом 26 контракту позивача про проходження державної служби від 04.09.2023 року №652/2023 передбачено строк його дії з 05.09.2023 року по 03.11.2023 року.

Наказом Львівської митниці Державної митної служби України №1260-о від 03.11.2023 року «Про звільнення ОСОБА_2 » відповідно до п.1 та 4 ч.12 ст.31-1, п.2 ч.1 ст.83, ст.85 Закону України «Про державну службу», п.25 Порядку укладення контрактів про проходження державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року №494, припинено державну службу та звільнено 03.11.2023 року позивача із займаної посади відповідно до абзацу другого ч.1 ст.85 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із закінченням строку, на який укладено контракт про проходження державної служби від 04.09.2023 року №652/2023 та строку призначення на посаду державної служби (підстава абзац другий та п`ятий п.21, 25 контракту про проходження державної служби від 04.09.2023 року №652/2023).

Листом №7.4-1/12/8.19/30217 від 20.11.2023 року у відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач повідомив, що на момент призначення позивачу у Львівську митницю, 01.07.2021 року, чисельність посад державної служби у Львівській митниці, на які було здійснено строкове призначення, становила 602 посади; на момент призначення позивача у Львівську митницю, 01.07.2021 року, загальна чисельність посад державної служби у Львівській митниці становила 988 посад.

Не погодившись із згаданим наказом позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Змістом спірних правовідносин є наказ Львівської митниці Державної митної служби України №1260-о від 03.11.2023 року «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.3 ст.21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною першою статті 31-1 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII,з наступними змінами та доповненнями (далі Закон № 889-VIII), з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону в порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

До істотних умов контракту, згідно пункту третього частини п`ятої згаданої статті, належать дата набрання чинності та строк дії контракту.

Як передбачено частиною восьмою цієї ж статті, контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років.

На виконання ч.1 ст.31-1 Закону № 889-VIII, постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 494 затверджено Порядок укладення контрактів про проходження державної служби (далі Порядок).

Абзацом першим пункту 4 цього Порядку передбачено, що контракт може бути укладено з особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби та основні посадові обов`язки за посадою якої передбачають виконання конкретного завдання (завдань), яке є заздалегідь визначеним, досяжним, з встановленими датами початку і завершення виконання (не виконується постійно).

Згідно пункту 18 Порядку, строк дії контракту не може становити більше трьох років.

Наведені норми дозволяють суду прийти до таких висновків:

- контракт є особливою формою трудового договору;

- сфера застосування контракту визначається законами України;

- з особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби, може бути укладено контракт;

- істотною умовою контракту є його строк, який не може перевищувати трьох років;

- нижня межа строку контракту не передбачена.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування державної служби та місцевого самоврядування у період дії воєнного стану» від 12 травня 2022 року № 2259-IX (далі Закон № 2259-IX), статтю 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану, викладено у новій редакції.

Абзацом другим частини сьомої цієї статті передбачено, що після припинення чи скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців з дня його припинення чи скасування, на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, посади керівників комунальних підприємств, установ, організацій, на які особи призначені відповідно до абзацу першого частини п`ятої цієї статті, оголошується конкурс. Граничний строк перебування особи на посаді, на яку її призначено відповідно до абзацу першого частини п`ятої цієї статті, становить 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану.

Як передбачено абзацом першим частини п`ятої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, зі змінами внесеними Законом № 2259-IX (далі Закон № 389-VIII) у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад.

Згідно преамбули Закон № 389-VIII цей Закон визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, строк якого продовжувався Указами від 14.03.2022 року №133/2022, від 18.04.2022 року №259/2022, від 17.05.2022 року №341/2022, від 12.08.2022 року №573/2022, від 07.11.2022 року №757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, №341/2022 від 17.05.2022 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, від 06.11.2023 року №734/2023, №49/2024 від 05.02.2024 року та діє на час ухвалення рішення.

Зміст наведених норм, у межах спірних правовідносин, дозволяє прийти до таких висновків:

- у період дії воєнного стану правові засади діяльності органів державної влади визначаються Законом № 389-VIII;

- норми статті 10 Закону № 389-VIII покликані, у тому числі, спростити порядок призначення на посади державної служби - без конкурсного відбору;

- встановлено граничний строк перебування особи на посаді державної служби, яка призначена на посаду державної служби без конкурсного відбору;

- нижня межа строку перебування особи на посаді державної служби, яка призначена на посаду державної служби без конкурсного відбору не передбачена.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що наведені норми, щодо строку перебування на посаді державної служби, не конкурують між собою у межах спірних правовідносин, оскільки стосуються призначення на посаду у період дії воєнного стану та строків проведення конкурсу після припинення чи скасування воєнного стану (статті 10 Закону № 389-VIII) та строку проходження державної служби у відповідності до умов контракту (ст.31-1 Закон № 889-VIII та згаданий Порядок).

Як передбачено ч.1 ст.569 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Враховуючи те, що позивач був державним інспектором відділу бюджетування, ведення бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Львівської митниці (наказ від №979-0 від 04.09.2023 року), він є державним службовцем та нього поширюються зазначені вище норми чинного законодавства, зокрема, в частині строків перебування на посаді.

Між позивачем та відповідачем 04.09.2023 року укладено контракт №652/2023 про проходження державної служби, у пункті 26 якого сторони погодили строк дії цього контракту з 05.09.2023 року по 03.11.2023 року.

Жодних документів, які б указували на те, що сторони змінили строк його дії чи вживали заходів для зміни цього строку, як то подання заяви про зміну цього строку, про укладення нового контракту тощо у матеріалах справи відсутні.

Крім того, аргументи позивача з приводу застосування до спірних відносин положень статті 10 Закону № 389-VIII, у тому числі строків перебування на посаді державної служби, судом до уваги не беруться, оскільки згідно наказу №979-0 від 04.09.2023 року позивача переведено на посаду, з якої у подальшому звільнено, а не призначено без конкурсного відбору, як це передбачено наведеною нормою.

Додатково слід зазначити, що положення статті 10 Закону № 389-VIII, як і ст.31-1 Закон № 889-VIII та згаданий Порядок не визначають нижньої межі строку перебування особи на посаді державної служби.

За таких обставин, відсутні правові підстави вважати, що строк дії контракту №652/2023 не закінчився, оскільки сторонами такий було погоджено, волевиявлення з приводу зміни такого не було, а чинним законодавством не визначено його нижньої межі.

Правові наслідки закінчення строку дії контракту передбачені абзацом другим ч.1 ст.85 Закону № 889-VIII, згідно якого у разі призначення на посаду державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби державний службовець звільняється з посади в останній день строку дії контракту.

Також, п.2 ч.1 ст.83 Закону № 889-VIII передбачено, що державна служба припиняється у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону).

З урахуванням наведених норм відповідачем прийнято спірний наказ, яким з позивачем припинено державну службу та звільнено із займаної посади.

Що стосується твердження позивача про те, що на момент призначення його на посаду чисельність посад державної служби, на які здійснюється строкове призначення вже перевищувала 60 відсотків загальної штатної чисельності.

Суд зазначає, що вказаний аргумент не стосується спірних правовідносин.

Інші твердження позивача також не беруться до уваги, з огляду на встановлені обставини.

Перевіривши спірний наказ на його відповідність критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не встановлено порушень таких, а тому відсутні правові підстави уважати його протиправним.

Відтак, у задоволенні позову в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу №1260-о від 03.11.2023 року «Про звільнення ОСОБА_2 » належить відмовити.

Як наслідок не підлягають задоволенню похідні вимоги про поновлення позивача на посаді державної служби та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий не належить стягувати із сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк Віталій Ярославович