Справа № 420/1755/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1755/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виплатити додаткову винагороду,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

визнати неправомірною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та несплати додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження лікування бойового травмування ОСОБА_1 з 17.06.2022 року по 01.08.2022 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 загальну суму додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, за періоди проходження лікування бойового травмування травми з 17.06.2022 року по 01.08.2022 року у розмірі 100000 грн 00 коп (сто тисяч гривень 00 коп) у порядку відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 моральну шкоду в розмірі 100000 грн 00 коп. (сто тисяч гривень 00 коп.) ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 13 червня 2018 року по 23 серпня 2022 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , займаючи посаду механіка-водія взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону.

У період з 01 червня 2022 року по 17 червня 2022 року виконував бойові завдання у зоні ведення бойових дій поблизу населеного пункту Покровське.

17 червня 2022 року військовослужбовець отримав бойове травмування під час виконання бойових завдань з метою захисту Батьківщини, її суверенітету та територіальної цілісності.

Позивач проходив лікування, але належних йому виплат збільшеної додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень, які гарантуються державою та зберігаються на період лікування, так і не отримав.

З огляду на зазначене, Відповідачем було порушено права Позивача, гарантоване йому як військовослужбовцю.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 22.01.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

29.01.2024 року за вхід.№ЕС/4150/24 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача.

В період лікування Позивача в лікувальних закладах після отриманої травми під час обов`язків військової служби, пункт 1 постанови №168 передбачав, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2022 № 4868 підтверджено одержане 17.06.2022 Позивачем бойове травмування під час виконання обов`язків військової служби.

З аналізу пункту 1 постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;

перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, Позивач помилково вважає, що має право на виплату, збільшену до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок хвороби, пов`язаної з проходженням військової служби.

Тобто, періоди перебування Позивача на стаціонарному лікуванні: з 23.06.2022 року по 27.06.2022 року, 28.06.2022 року по 01.08.2022 року не підлягають оплаті збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, оскільки вказані періоди є періодами хвороби, пов`язаної з проходженням військової служби, а не поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, як вимагає пункт перший постанови №168.

Згідно свідоцтва про хворобу №56 від 19.07.2022 позаштатна військово-лікарська комісія психіатричного профілю КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка" Вінницької обласної ради провела медичний огляд Позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. За результатами вказаного огляду та відповідно до пункту 12 свідоцтва про хворобу №56 від 19.07.2022 встановлений діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, каліцтва, контузії: "Важкий розлад адаптації у вигляді тривалого тривожно-депресивного синдрому з інсомніями та суїцидальними тенденціями у акцентуйованої особистості по демонстративно-нестійкому типу. F43.2.

Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби."

Тобто, ВЛК у вказаному свідоцтві про хворобу №56 від 19.07.2022 не підтвердила причинний зв`язок захворювань Позивача - важкий розлад адаптації у вигляді тривалого тривожно-депресивного синдрому з інсомніями та суїцидальними тенденціями у акцентуйованої особистості по демонстративно-нестійкому типу. F43.2, як вказано у свідоцтві, з бойовою травмою, отриманою під час виконання обов`язків військової служби.

12.02.2024 року за вхід.№6058/24 надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких наголошено, що Відповідач, провівши службове розслідування за фактом травмування, встановив, що таке травмування не лише сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, а й одержане під час захисту Батьківщини.

Відповідно до п. 12 Розділу XXXIV. Особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Позивач отримав травмування під час артилерійського обстрілу позицій, на якій безпосередньо перебував і виконував бойові завдання. З наданої Відповідачем Довідки про розміри грошового забезпечення (витяг з карток особових рахунків) за 2022 рік вбачається, що Позивачу нараховувалась і сплачувалась збільшена до 100 000 грн додаткова грошова винагорода за попередні періоди до дати отримання Позивачем травмування. А отже, Позивач до моменту отримання бойового травмування виконував бойові завдання пов`язані із захистом Батьківщини.

Більше того, саме Довідка про обставини травмування є підставою для видання наказу про виплату збільшеної винагороди.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З 01.06.2022 року по 17.06.2022 року солдат ОСОБА_1 виконував бойові завдання по захисту Батьківщини за призначенням у складі військової частини НОМЕР_1 .

17.06.2022 року Позивач отримав бойове травмування під час артилерійського обстрілу позицій в районі населеного пункту Покровське.

Бойове травмування відбулось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержане під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, під час дії воєнного стану, в районі ведення бойових дій, поранений був у засобах індивідуального захисту, поранення не пов`язане з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 , виданої в/ч НОМЕР_1 №4868 від 10.08.2022 року.

17.06.2022 року позивач евакуйований ЛСБ м. Бахмут з діагнозом ВТ. Цефалгічний синдром.

22.06.2022 консультований в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , під час чого Позивачу встановлено діагноз - гостра реакція на стрес із суїцидальними думками та направлено на подальше лікування до м. Дніпро.

З 23.06.2022 по 27.06.2022 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Міська клінічна лікарня №6" Дніпровської міської ради з діагнозом «Соматоформна вегетативна дисфункція. Панічні атаки».

28.06.2022 року за результатами виписки Позивача було направлено з діагнозом «Змішаний тривожно-депресивний розлад» до КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня їм. академіка О.І. Ющенка" Вінницької обласної ради, на госпіталізацію в 19 відділення та проходження позаштатної військово-лікарняної комісії.

З 28.06.2022 по 01.08.2022 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка" Вінницької обласної ради. У цей період Позивач пройшов військово-лікарську комісію, результатом якої Позивача було визнано непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку на підставі гр. II ст. 17а розладу хвороб, про що наявний відповідний запис у військовому квитку Позивача.

01.08.2022 року Позивача було виписано з діагнозом - важкий розлад адаптації у вигляді тривалого тривожно-депресивного синдрому з інсомніями та суїцидальними тенденціями у акцентуйованої особистості по демонстративно-нестійкому типу, F43.2.

23.08.2022 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №112-РС від 08.08.2022 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за станом здоров`я.

06.12.2022 року Відповідачем надано відповідь на адвокатський запит представника Позивача від 08.11.2022 року.

Зокрема, Відповідачем зауважено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" солдат ОСОБА_1 має право на виплату додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у період здійснення таких заходів, а також перебуваючи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуваючи у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Для нарахування та отримання таких виплат Позивач має по завершенню лікування звернутися з рапортом до військової частини, та подати пакет документів, які підтверджують вищезазначені обставини (періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, перебування у відпустці для лікування). Після чого військовою частиною здійснюється перерахунок та виплата додаткової грошової винагороди військовослужбовцю.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-Х на території України ведений воєнний стан через акт відкритої агресії з боку російської федерації та проведенням активних бойових дій, який триває й наразі.

Відповідно до п.2,3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в України» військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Кабінет Міністрів України 28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (у первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2023 №400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» (далі Постанова №400) пункт 1 Постанови №168 доповнено абзацами такого змісту:

«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла);».

Постанова №400 набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

З аналізу наведених норм Постанови №168 висновується про встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З матеріалів справи встановлено, що 17 червня 2022 року о 13 год. 04 хв. 13 год. 40 хв. відбувся артилерійський обстріл позицій в районі н.п. Покровське, внаслідок якого солдат ОСОБА_1 отримав бойове травмування під час виконання бойового завдання.

Вказаний факт відображено у довідці від 10.08.2022 р. №4868 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток №5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України).

Також у довідці вказано, що: «Бойове травмування механіка-водія взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , вважати таким, що сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержане під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, бойова травма не пов`язана з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження».

Довідка №4868 від 10.08.2022 року видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування» від 24.07.2022 р. №668. Довідка підписана командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 та начальником медичної служби зведеного батальйону військової частини НОМЕР_1 майором медичної служби Віталієм СТАРОСВЄТ.

Наведене свідчить про те, що травма позивача є такою, що пов`язана із захистом Батьківщини.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що підставою невиплати позивачу додаткової винагороди була відсутність висновку військово-лікарської комісії про те, що поранення пов`язане із захистом Батьківщини. Втім, такі доводи необґрунтовані, оскільки самим же відповідачем 10.08.2022 сформовано довідку №4868 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), у якій зазначено, що бойове травмування механіка-водія взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , вважати таким, що сталось під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, одержане під час захисту Батьківщини.

Положеннями Постанови №168 передбачено, що така винагорода виплачується за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 17.06.2022 року позивач евакуйований ЛСБ м. Бахмут з діагнозом ВТ. Цефалгічний синдром.

22.06.2022 консультований в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , під час чого Позивачу встановлено діагноз - гостра реакція на стрес із суїцидальними думками та направлено на подальше лікування до м. Дніпро.

З 23.06.2022 по 27.06.2022 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Міська клінічна лікарня №6" Дніпровської міської ради з діагнозом «Соматоформна вегетативна дисфункція. Панічні атаки».

28.06.2022 року за результатами виписки Позивача було направлено з діагнозом «Змішаний тривожно-депресивний розлад» до КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня їм. академіка О.І. Ющенка" Вінницької обласної ради, на госпіталізацію в 19 відділення та проходження позаштатної військово-лікарняної комісії.

З 28.06.2022 по 01.08.2022 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка" Вінницької обласної ради. У цей період Позивач пройшов військово-лікарську комісію, результатом якої Позивача було визнано непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку на підставі гр. II ст. 17а розладу хвороб, про що наявний відповідний запис у військовому квитку Позивача.

01.08.2022 року Позивача було виписано з діагнозом - важкий розлад адаптації у вигляді тривалого тривожно-депресивного синдрому з інсомніями та суїцидальними тенденціями у акцентуйованої особистості по демонстративно-нестійкому типу, F43.2.

Висновуючись на викладеному, судом встановлено, що обидві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме, пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міноборони від 07 червня 2018 року №260 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197) (далі - Порядок №260).

Згідно пункту 2 Розділу 1 Порядку № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного часу, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, з 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260).

Пунктом 9 розділу XXXIV передбачено, що накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Абзацом 3 п.10 розділу XXXIV передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV передбачено, що Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Суд звертає увагу, що системний аналіз положень Постанови №168 та Розділу XXXIV Порядку №260 дає підстави вважати, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 10.08.2022 року №4868 є підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

При цьому, твердження відповідача про те, що остаточної постанови ВЛК з підтвердженням причинного зв`язку травми (поранення), пов`язаних із захистом Батьківщини Позивачем не надано, а тому періоди перебування Позивача в стаціонарі, підтверджені лише виписками із медичної карти стаціонарного хворого лікувальних закладів без підтвердження ВЛК причинного зв`язку з ВТ, отриманою під час виконання обов`язків військової служби, не можуть вважатися належними і допустимими доказами, які б підтверджували право Позивача на виплату збільшеної до 100 000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, - поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, суд вважає необгрунтованим.

Як встановлено судом та підтверджено відповідачем, 23.08.2022 року, відповідно до наказу №112-РС командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звільнено з військової служби за станом здоров`я.

Згідно розділу VI (відмітки про військовий облік) військового квитка серії НОМЕР_3 , позивача знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 24.08.2022 року.

Проте, як свідчать матеріали справи, 23.08.2022 року, в день звільнення з військової служби, направлення від начальника медичної служби на проходження ВЛК з підписом командира в/ч (Додаток 11) позивачу не надавалось.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Щодо стягнення моральної шкоди

У статті 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що моральна шкода йому завдана протиправною бездіяльністю відповідача, яка виражається у пригніченості, депресивному стані, негативних емоціях, постійній психоемоційній напрузі, поганому самопочутті.

Позивачем жодними доказами не доведено суду, що бездіяльністю відповідача нанесена позивачу моральна шкода в такому розмірі.

Застосовуючи наведені вище правові висновки в контексті обставин справи, що розглядається, суд звертає увагу на те, що позивач не довів, що його негативні емоції досягли рівня страждань або приниження, які є моральною шкодою.

Зазначення у позові про постійну психоемоційну напругу, депресивний стан, погане самопочуття, що виникли внаслідок порушення органом державної влади прав його прав, не можуть слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії спричинили моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1073,60 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №4549-2386-6806-9514 від 13.12.2023 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виплатити додаткову винагороду задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, передбаченої п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження лікування бойового травмування ОСОБА_1 з 17.06.2022 року по 01.08.2022 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100000 гривень, за періоди проходження лікування бойового травмування з 17.06.2022 року по 01.08.2022 року, у порядку відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міноборони від 07 червня 2018 року №260.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )

Військова частина НОМЕР_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА