Справа № 640/26752/20
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року № 640/26752/20

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування припису, -

в с т а н о в и в:

30.10.2020 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - позивач) з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (далі - відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати припис відповідача №468 від 31 липня 2020 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про протиправність оскаржуваного припису, адже відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V встановлено, що під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Таким чином, з урахуванням встановленої вище вимоги чинного законодавства та аналізу матеріалів, на переконання представника позивача, відповідач в порушення вказаних вище норм, вийшов за межі скарги та, на власний розсуд, без обґрунтування зазначив в акті у якості порушення начебто невірні нарахування за місця загального користування. Як наслідок, у приписі є вимога, щодо вирішення питання, яке не було порушено у скарзі заявника. Також, не погоджуючись з фактичними обставинами встановленими відповідачем перевіркою, представник позивача зазначає, що виконання вимог оскаржуваного припису призведе до некоректного визначення фактичного обсягу споживання послуги з централізованого опалення. Наслідком цього стане необхідність нарахування неврахованого такими приладами обліку обсягу теплової енергії тим споживачам, квартири яких не обладнані приладами обліку. Отже, будуть мати місце необґрунтовані (завищені) нарахування для тих споживачів, квартири яких не обладнанні приладами обліку теплової енергії. Так, з практики минулих опалювальних періодів, для споживачів, квартири яких не обладнанні приладами обліку теплової енергії, після повернення ознаки наявності приладу обліку розрахунковий тариф збільшиться втричі. Це призведе до необхідності донарахування для таких осіб близько 50 000 грн. Крім того, буде мати місце наявність дискримінаційних умов для тих споживачів, яким буде відмовлено у взятті на абонентський облік прилад обліку у теперішній час в порівняння з тими споживачами, яким ознаки наявності приладу обліку повернуть на виконання вимог припису. Крім того, представник позивача зауважує, що вузли розподільного обліку у будинку по АДРЕСА_1 , встановлені без дотримання всіх чотирьох критеріїв пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 829 від 10 жовтня 2018, що відповідно до приписів чинного законодавства є правовою та обґрунтованою підставою для зняття з обліку відповідного лічильника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/26752/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

01.06.2023 від Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла адміністративна справа №640/26752/20 на виконання Закону України № 2825-IX від 13 грудня 2022 року Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

01.06.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями цю справу передано на розгляд судді Журавлю В.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 05.06.2023 (суддя Журавель В.О.) прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 за № 949/0/15-23 ОСОБА_1 було звільнено з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до частини 9 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною 14 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

На підставі вказаного справа підлягає прийняттю до провадження, а її розгляд починається спочатку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №640/26752/20 передано 17.01.2024 на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 р. адміністративну справу №640/26752/20 прийнято до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розгляд справи ухвалено здійснювати спочатку, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначає, що ознайомившись із позовною заявою позивача про визнання протиправним та скасування припису, вважає, що доводи позовної заяви є необґрунтованими та безпідставними, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Представник відповідача зазначив, що лічильник гр. ОСОБА_2 був встановлений у січні 2019, тобто після набрання чинності Порядку № 829, на який посилається позивач, при цьому, гр. ОСОБА_2 до свого звернення було додано затверджені директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» Технічні умови на встановлення квартирного засобу обліку спожитої теплової енергії у квартирі АДРЕСА_2 , відповідно до яких був наданий Акт обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії згідно Постанови від 10 жовтня 2018 року№829 за адресою АДРЕСА_3 , у якому чітко зазначено, що відповідно до висновку цього акту можливо встановлення теплового лічильника визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії. Так, чітко зазначено, що забудовником передбачене встановлення теплолічильника, а тому, на переконання представника відповідача, посилання позивача на «Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії № 829» та нібито його порушення недоречні та протирічать дійсним обставинам справи. Представником відповідача було зазначено, жодною нормою законодавства України не передбачено зняття з обліку лічильників споживачів, у тому числі, які були погоджені та взяті на облік, при цьому Порядок № 829 взагалі не передбачає процедуру зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік до набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами. Також, представник відповідача зазначає, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій з урахуванням вже викладених в позовній заяві аргументів та доводів, додав, що встановлення у будинках з вертикальною схемою вузлів розподільного обліку може призвести до неможливості коректного обліку та розподілу обсягів теплової енергії між споживачами. Також представник позивача звернув увагу, що відповідно до копій актів визначення технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії, наданих споживачами чітко зазначено, що відсутня можливість забезпечення вільного доступу до вузла обліку, що є порушенням пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 829 від 10 жовтня 2018 року. Таким чином, на підставі викладених в позовній заяві аргументів та відповіді на відзив, останній не погоджується із доводами, зазначеними у відзиві відповідача, щодо правомірності припису, та вважає, що його таким, що винесено з неповним встановленням необхідних обставин, невідповідності висновків перевірки обставинам справи та нормам чинного законодавства України у сфері житлово-комунальних послуг, що у разі його виконання призведе до порушення прав третіх осіб та до тяжких майнових наслідків останніх.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у лютому 2020 року до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшло звернення громадянки ОСОБА_2 про порушення зазначеним суб?єктом господарювання законних прав споживача при нарахуванні плати за послуги теплопостачання.

Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надала Головному управлінню погодження від 01.04.2020 року №15.3-10/2/5506 та зобов?язала здійснити позаплановий захід державного нагляду (контролю) в частині захисту прав суб?єкта господарювання фізичної особи про порушення її законних прав суб?єктом господарювання КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 83/53

На підставі погодження Держпродспоживслужби від 01.04.2020 року №15.3.-10/2/5506, Головним управлінням видано Наказ № 3831 від 17.07.2020 року про проведення з 20.07.2020 по 31.07.2020 року позапланового заходу (перевірки) у КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» щодо дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при наданні послуг з питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_2 .

Направлення на проведення заходу № 2674 від 17.07.2020 року, отримано КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» 21.07.2020 року.

За результатами перевірки Головним управлінням було складено Акт № 3831-1 від 31 липня 2020 року, сформований за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб?єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів.

В вищезазначеному Акті № 2831-1 від 31 липня 2020 року зафіксовано детальний опис виявленого порушення з посиланням на нормативно-правові акти:

«- Відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (п.7 ч. 1 ст. 18) місцева державна адміністрація визначає та встановлює норми споживання у сфері житлово-комунальних послуг здійснює контроль за їх формуванням послуг згідно з п.3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», укладені та введені в дію (до 01.05.2019 року) зберігають чинність на умовах визначених такими договорами до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами визначеними цим Законом, але не пізніше 01.05.2020 року. Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, може застосовуватися після укладення нових договорів 3 виконавцями комунальних послуг (за вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

- Під час перевірки встановлено, що у КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відсутнє прийняте розпорядження щодо застосування методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджене Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, що унеможливлює розрахування норми за місцем загального користування та не враховано обсяг теплової енергії за встановленими (квартирними засобами обліку на централізоване опалення).

- КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» порушено: п. 10 абз. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630». Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається. Виконавець і споживач не мають право відмовитися від врахувань показників засобів обліку.

- ч. 1 ст. 8 Розділу III Закону України «Про комерційний обік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року № 2119 VIII, рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначених власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги на основі показань вузла комунального обліку відповідної комунальної послуги;

- п. 3.ч.1. ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» 1023-ХІІ - при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

- п. 9 розділу «Тарифи та послуги та їх загальна вартість» договору від 11.12.2015 року №50100.

Таким чином встановлено порушення:

- п. 10 абз. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630»;

- п. 1 статті 8 Розділу III Закону України «Про комерційний обік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року №2119 VIII;

- п.3 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» 1023-ХІІ;

- п. 9 розділу «Тарифи та послуги та їх загальна вартість» договору від 11.12.2015 року №50100.»

Надалі, на підставі викладених вище обставин, Головним управлінням було складено припис №468 від 31 липня 2020 року, яким зобов`язано провести перерахунки гр. ОСОБА_2 обсягів теплової енергії згідно до встановлених квартирних засобів обліку теплової енергії та повернути грошові кошти гр. ОСОБА_2 за нараховані сплачені обсяги теплової енергії за місця загального користування шляхом зарахування в майбутній період.

Не погоджуючись з вищевикладеними діями та прийнятим уповноваженою особою приписом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням дії норми закону у часі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (надалі - Правила № 630), ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 Правил № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил.

Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Відповідно до статті 1 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності). Вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

В свою чергу, судом було встановлено, що відповідно до звернення ОСОБА_2 зазначено, що у січні 2019 були встановлені індивідуальні лічильники тепла згідно чинного законодавства.

Надалі, з матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Київенерго» була розглянута технічна документація споживача, та прийнято лічильник на облік та починаючи з січня 2019 року гр. ОСОБА_2 сплачувала за спожиття теплопостачання згідно показників свого теплового лічильника. Жодних претензій споживач не отримував.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно скарги ОСОБА_2 від 21 лютого 2020 року адресованої начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві вбачається, що у листопаді 2019 року ОСОБА_2 було отримано лист позивача від 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550 з вимогою:

«надати акт обстеження із відповідним виконанням до п.4 Порядку визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженого постановою КМ України від 10 жовтня 2018 р. № 829, попри надання ОСОБА_2 всіх витребуваних документів, проте лічильник споживача було знято з обліку.»

З аналізу вказаного вище листа від 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550, судом встановлено, що позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2018 року № 829 (надалі - Порядок № 829), згідно якого регламентовано процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, та спираючись на приписи якого, позивачем було знято з обліку лічильник ОСОБА_2 , у зв`язку з ніби-то, за твердженнями позивача наявності порушень вказаного Порядку.

Разом з тим, суд звертає увагу, що лічильник гр. ОСОБА_2 був встановлений у січні 2019, тобто після набрання чинності Порядку № 829, на який посилається позивач, а саме який набрав чинності 24 жовтня 2018 року.

Крім того, суд звертає увагу, що до свого звернення гр. ОСОБА_2 було додано Затверджений директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» Технічні умови на встановлення квартирного засобу обліку спожитої теплової енергії у квартирі АДРЕСА_2 , відповідно до якого був наданий Акт обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії згідно Постанови від 10 жовтня 2018 року № 829 Київ» за адресою АДРЕСА_3 , з аналізу якого чітко вбачається, що відповідно до висновку цього акту, наявна можливість встановлення теплового лічильника, та визначено технічну можливість установлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії.

Варто зазначити, що у січні 2019 року, було складено акт прийняття на комерційний облік вузла обліку енергії для потреб опалення окремого приміщення, який був також долучений до скарги гр. ОСОБА_2 датований 08 лютого 2019 року.

Вказані вище документи були надані до КП «Київтеплоенерго» та відповідно до яких, останнім було взято на облік відповідний лічильник.

Відповідно до листа № 30/1/1/4550 від 04 жовтня 2019 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» структурного підрозділу «Енергозбут» вбачається, що КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення з 01.05.2018, та повідомлено споживачу, що у випадку не надання акту, КП «Київтеплоенерго» буде змушено здійснювати нарахування за спожиту послугу з централізованого опалення без урахування показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, що в черговий раз свідчить про те, що КП «Київтеплоенерго» було прийнято на облік вказаний вище лічильник, при цьому, з вказаних вище обставин з урахуванням Порядку № 829. Тобто, з викладеної обставини вбачається, що саме позивачем, як контролюючим суб`єктом була розглянута технічна документація та у січні 2019 року прийнято лічильник на облік.

При цьому, з наданих до матеріалів справи документів, жодних претензій споживач не отримувала до отримання нею листа вимоги від СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550, водночас лише після надання наявних усіх документів гр. Ветущенко та після отримання саме цього листа лічильник останньої було знято з обліку.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи та викладених у відзиві аргументів вбачається, що гр. ОСОБА_2 сплачувала за спожите теплопостачання згідно показників свого теплового лічильника до отримання від позивача листа № 30/1/1/4550 від 04 жовтня 2020 року, що на переконання суду свідчить про те, що індивідуальний лічильник тепла позивачем був прийнято на облік згідно доданих споживачем документів.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що посилання позивача на Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії № 829 та нібито його порушення недоречні та протирічать дійсним обставинам справи, оскільки, як було встановлено вище та, що не заперечується позивачем, лічильник ОСОБА_2 був встановлений та прийнятий вже після вступу в законну силу вказаного порядку та відповідно вказаних вище Актів вбачається, що такий лічильник був прийнятий у відповідності до вимог Порядку № 829.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що з аналізу Порядку № 829 вбачається, що останній не передбачає порядку зняття з обліку тих лічильників споживачів, які були погоджені та взяті на облік після набуття чинності цієї постанови, та не встановлює заборони щодо врахування показників по даним лічильникам, які надаються споживачами.

При цьому, суд наголошує, що жодною нормою чинного законодавства, на які посилається позивач, не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку та відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, та після набрання чинності Порядку № 829.

Вищезазначене судом, підкріплюється пунктом 12 Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 12 жовтня 2018 року № 270, яким чітко визначено: «Не вимагається повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії), який раніше був прийнятий на абонентський облік, в приміщенні реконструйованої, капітально відремонтованої будівлі, якщо реконструкція, капітальний ремонт будівлі були здійснені без заміни такого вузла обліку (приладу - розподілювача теплової енергії).»

Тобто, з викладеного вбачається, що навіть у разі здійснення реконструкції, капітального ремонту будівлі (без заміни вузла обліку) повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку не проводиться.

Крім того, варто звернути увагу, що як вже було зазначено вище, після отримання листа КП «Київтеплоенерго» від 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550 лічильник споживача було знято з обліку.

Вказане дає підстави для висновку, що лічильник був взятий на облік КП «Київтеплоенерго», а вказані вище обставини свідчать про те, що на підставі показань споживача проводились нараховування плати за користуванням послугою теплопостачання до моменту його зняття з обліку листом КП «Київтеплоенерго» від 04 жовтня 2019 року № 30/1/1/4550, при цьому, суд зауважує, що як вже встановлено вище, вказаний лічильник брався позивачем на облік вже після вступу до законної сили Порядку № 829, тобто відповідно до норм чинних на момент взяття на облік.

Отже, з урахування встановлених обставин, суд приходить до висновку про порушення позивачем абзацу 2 пункту 10 Правил № 630, відповідно до якого справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом 5 пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Головне управління при проведенні позапланової перевірки та винесенні оскаржуваного припису від 31 липня 2020 року № 468 керувалося чинним законодавством, діяло в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а твердження позивача викладені у позовній заяві не відповідають законодавству, є помилковими та необґрунтованими.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на лист Міністерства розвитку громад та територій України роз`яснює від 11 лютого 2020 року № 7/9.3.1/2349-20, в кому останній звертає увагу, що оснащення окремих жилих та нежилих приміщень вузлами розподільного обліку теплової енергії регулюється Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Порядком визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії, затвердженим постановою ІСМ України від 10 жовтня 2018 року №829, Порядок оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затверджений Наказом 09.08.2018 № 205, Порядок прийняття приладу обліку на абонентський облік, затверджений Наказом 12 жовтня 2018 року № 270, та в якому зазначено наступне:

«Порядок № 829 визначає процедуру визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, інформацію, яка має бути зазначена в акті обстеження внутрішньобудинкової системи опалення для визначення можливості встановлення вузлів розподільного обліку. При цьому слід зауважити, що технічна можливість визначається перед встановленням вузлів розподільного обліку. Отже, на вже встановлені відповідно до проектів прилади розподільного обліку теплової енергії, які прийнято на абонентський облік до затвердження Порядку, складання акту про технічну можливість їх встановлення Порядком не вимагається».

З викладеного вбачається, що Міністерство розвитку громад та територій України наділене повноваженнями щодо затвердження, зокрема, нормативно-правових актів з питань архітектурно-будівельного контролю та нагляду, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у сфері забезпечення енергетичної ефективності будівель та надання роз`яснення щодо реалізації державної політики у відповідних сферах, а тому дане роз`яснення є належним та допустимим доказом щодо протиправності дій КП «Київтеплоенерго» відносно мешканців міста Києва.

Щодо тверджень позивача, що відповідно до правоустановчих документів КП «Київтеплоенерго» не є універсальним правонаступником ПАТ «Київенерго», адже відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України та договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 № 602- 18, позивач набув право вимоги на заборгованість. Індивідуальні лічильники тепла були взяті на абонентський облік не КП «Київтеплоенерго», а ПАТ «Київенерго», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до направлення на проведення заходу від 17 липня 2020 року № 2676, Головним управлінням у позивача з 20 липня 2020 року по 31 липня 2020 року проводився захід державного нагляду (контролю) на предмет дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів при надані послуг з питань, викладених у зверненні гр. ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний, зокрема, надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Так, як вже було встановлено судом вище, Головним управлінням 31 липня 2020 року відносно позивача складено Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів № 3833-1 та зазначено детальний опис виявленого порушення.

Суд звертає увагу, що відповідно до пояснень позивача від 23 липня 2020 року про виконання перевірки наданих під час перевірки, Головному управлінню не надано жодного доказу, що відповідно до правоустановчих документів КП «Київтеплоенерго» не є універсальним правонаступником ПАТ «Київенерго», та позивач набув право вимоги лише на заборгованість.

З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що такі твердження та обґрунтування було зазначено позивачем лише у своїй відповіді на відзив, та не було зазначено та надано доказів на підтвердження такої обставини під час перевірки, що дає підстави для висновку, що Головним управлінням 31 липня 2020 року повністю правомірно встановлено порушення, що визначені в Акті перевірки № 3833-1 та приписі від 31 липня 2020 року № 468.

Суд заважує, що твердження позивача, що індивідуальний лічильник тепла був взятий на абонентський облік не КП «Київтеплоенерго», а ПАТ «Київенерго», є безпідставними, оскільки, як вже було встановлено вище та відповідно до матеріалів справи вбачається, що саме позивач брав на облік вузел обліку енергії для потреб опалення окремого приміщення у лютому 2019 року, а тому твердження позивача про те, що останній набув право вимоги лише на заборгованість, є повністю необґрунтованими та безпідставними, оскільки Головному управлінню під час перевірки не надано жодного доказу, що відповідно до правоустановчих документів КП «Київтеплоенерго» не є універсальним правонаступником ПАТ «Київенерго», та позивач набув право вимоги лише на заборгованість, а також до суду позивачем не було надано доказів, що відповідно до правоустановчих документів КП «Київтеплоенерго» не є універсальним правонаступником ПАТ «Київенерго», та позивач набув право вимоги лише на заборгованість.

При цьому, суд вважає безпідставним доданий позивачем акт обстеження (без номеру) житлового будинку за адресою: вулиця Галицька, будинок 10 складений та підписаний заступником начальника районного відділення збуту № 7 СП «ЕНЕРГОСБУТ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» М.М. Федчук, головним інженером КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» В.П. Музиченко, начальником дільниці № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» Г.М. Байлик, акт обстеження від 22 листопада 2019 року № 278 підписаний фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 04 грудня 2019 року та акт обстеження щодо технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії згідно Постанови від 10 жовтня 2018 року № 829, за адресою: вулиця Галицька, будинок 10, квартира 46, складений товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма Семпал Ко ЛТД» підписаний ПП ОСОБА_4 , з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 829, технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається під час обстеження внутрішньобудинкової системи опалення суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт з монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання шляхом встановлення відповідності кожному з критеріїв у форматі так/ні, визначених у пункті 6 цього Порядку, про що складається акт обстеження у довільній формі, у якому зазначається висновок за результатами обстеження, прізвище, ім`я, по батькові виконавця обстеження. Якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення, а також можуть зазначатися заходи, здійснення яких дозволить встановити вузли розподільного обліку.

Отже, з викладеного вбачається, що Порядком № 829 передбачається технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку визначається суб`єктом господарювання, що має ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів. Саме цим суб`єктом складається акт обстеження, у якому зазначається висновок про можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії, або її відсутність. При цьому, якщо у висновку зазначено, що технічна можливість встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії відсутня, то зазначається критерій з переліку згідно з пунктом 6 цього Порядку, якому не відповідає внутрішньобудинкова система опалення.

В свою чергу, суд зауважує, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району місті Києва» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не являються суб`єктами господарювання, що мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів та відповідно не мають повноваження складати акти обстеження щодо технічної можливості встановлення вузла розподільного обліку теплової енергії.

Таким чином, враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправним та скасування припису, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.