Справа № 640/26894/20
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 квітня 2024 року

м. Київ

справа №640/26894/20

адміністративне провадження №К/990/5345/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Білак М.В., Єресько Л.О.,

розглянувши заяву судді Білак Мирослави Вікторівни про самовідвід від участі у розгляді справи № 640/26894/20 за позовом Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Голова Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2, про визнання протиправним і скасування припису,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі також - НАЗК), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Голова НАЗК ОСОБА_2 , про визнання протиправним і скасування припису НАЗК від 25 вересня 2020 року № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (по тексту - Закон № 1700-VII).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано припис НАЗК від 25 вересня 2020 року № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону № 1700-VII.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 640/26894/20, НАЗК звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Соколова В.М., суддів ОСОБА_3, Єресько Л.О. ухвалою від 18 квітня 2022 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. від 23 березня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

У зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 03 серпня 2023 року № 770/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи та визначено склад колегії суддів: Соколов В.М. (суддя-доповідач), судді: Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.

У зв`язку з постановленням Верховним Судом 05 лютого 2024 року ухвали про відведення судді Загороднюка А.Г. від розгляду цієї справи, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 640/26894/20 та визначено склад колегії суддів: Соколов В.М. (суддя-доповідач), судді: Губська О.А., Єресько Л.О.

Верховний Суд ухвалою від 14 березня 2024 року призначив справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

У зв`язку з постановленням Верховним Судом 21 березня 2024 року ухвали про відведення судді Губської О.А. від розгляду цієї справи, здійснено повторний автоматизований розподіл справи №640/26894/20 та визначено склад колегії суддів: Соколов В.М. (суддя-доповідач), судді: Білак М.В., Єресько Л.О.

02 квітня 2024 року членом судової колегії - суддею Білак М.В. подано заяву про самовідвід від участі в розгляді цієї справи.

Заява судді мотивована тим, що у провадженні Верховного Суду перебувала касаційна скарга НАЗК на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі №520/1285/2020 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: Рада адвокатів Харківської області, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, ОСОБА_5 , НАЗК про скасування рішень. Предметом оскарження у названій справі було, зокрема, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності від 19 травня 2020 року.

Постановою від 30 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого судді Губської О.А., суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М. залишено без задоволення касаційну скаргу НАЗК на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 520/1285/2020.

У зазначеній постанові Верховний Суд сформував висновок щодо правомірності притягнення адвоката - викривача до дисциплінарної відповідальності за пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та підтвердив позицію судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 520/1285/2020 про законність рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19 травня 2020 року про притягнення адвоката ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до матеріалів справи № 640/26894/20 предметом оскарження у ній є припис НАЗК від 25 вересня 2020 року № 23-07/45/20, адресований Голові Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1, яким вимагається усунути порушення вимог частини третьої статті 53-4 Закону № 1700-VII шляхом скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності в порядку статті 52 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На переконання судді Білак М.В., її участь у складі колегії суддів у розгляді справи №520/1285/2020 та формування у ній Верховним Судом висновків щодо правомірності рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19 травня 2020 року, про скасування якого НАЗК внесено припис, який оскаржується у справі № 640/26894/20, може викликати сумнів щодо її неупередженості та об`єктивності під час вирішення справи №640/26894/20, оскільки обставини цих справ нерозривно пов`язані між собою. Тому суддя вважає, що підлягає самовідводу відповідно до вимог статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Розглянувши заяву про самовідвід судді, Суд дійшов висновку про її обґрунтованість з огляду на наступне.

Частиною першою статті 40 КАС України визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, ніж визначені у цій статті Кодексу, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Таким чином, така підстава для відводу судді як наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності при розгляді конкретної справи, покликана забезпечити гарантування права особи на незалежний та безсторонній суд у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Як зазначено у підпункті «а» пункту 3 Рекомендації CM/Rec (2004) 20 щодо судового розгляду адміністративних актів (Прийнято Комітетом Міністрів 15 грудня 2004 року на 909-му засіданні заступників Міністрів) та пункті 53 Пояснювальної записки до них, судовий розгляд має здійснюватися судом, створеним законом, чия незалежність та неупередженість гарантуються відповідно до умов Рекомендації № R (94) 12; з огляду на специфічні ризики адміністративного судді, коли він або вона повинні вирішити суперечку за участю органів державної влади, цей принцип підкреслює необхідність як суб`єктивної неупередженості (враховує особисту залученість або зацікавленість судді в даній справі), так і об`єктивної неупередженості (що має на увазі достатні гарантії самого судді, що дозволяють виключити існування будь-яких сумнівів на цей рахунок).

До того ж, реалізація принципу верховенства права, визначеного у статті 6 КАС України, є неможливою без забезпечення доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

При цьому безсторонність суду, як відсутність упередженості, необхідно оцінювати у кожному конкретному випадку відповідно до суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Так, суб`єктивний критерій визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, а за об`єктивним критерієм підлягають дослідженню питання, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 43 рішення ЄСПЛ «Skrlj v. Croatia» (заява № 32953/13; справа про відвід судді від розгляду справи, у зв`язку з тим, що його та матір заявника пов`язували трудові відносини, окрім цього між ними був конфлікт) будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави сумніватися в його неупередженості, повинен бути відведеним. Без сумніву, судді повинні демонструвати й пропагувати високі стандарти поведінки та особисто дотримуватися цих стандартів, щоб підтримувати чесність судової влади.

У пункті 132 рішення у справі «Croatian Golf Federation v. Croatia» (заява № 66994/14; справа про відвід судді, яка бере участь у розгляді справи щодо стягнення членських внесків з гольф-клубу, президентом якого є її чоловік) ЄСПЛ дійшов висновку про беззаперечний обов`язок судді відмовитись від участі у розгляді справи у зв`язку з наявністю об`єктивних сумнівів у її неупередженості.

У пунктах 105, 106 рішення у справі «Oleksandr Volkov v. Ukraine» (заява № 21722/11) зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію. У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

Як установлюють Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалені резолюцією Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (пункт 2.5).

Отже, суддя підлягає відводу не лише у разі існування фактів, які свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Зважаючи на викладене колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що обставини, зазначені у заяві про самовідвід, самі по собі не впливають на об`єктивність чи неупередженість судді Білак М.В. при розгляді цієї справи і не свідчить про особисту зацікавленість у результаті її розгляду.

Втім, з огляду на положення пункту 4 частини першої статті 36 КАС України, для уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у неупередженості судді Білак М.В. або будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні цього спору, а також з метою сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до судів, указану заяву належить задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39- 40, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву судді Білак Мирослави Вікторівни про самовідвід.

Відвести суддю Білак Мирославу Вікторівну від участі у розгляді справи № 640/26894/20 за позовом Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Голова Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2, про визнання протиправним і скасування припису.

Передати матеріали адміністративної справи № 640/26894/20 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в установленому законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

М.В. Білак

Л.О. Єресько ,

Судді Верховного Суду