Справа № 140/2791/24
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2024-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2791/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити всі необхідні виконавчі дії, передбачені статтею 63 Закону України Про виконавче провадження для нарахування та виплати підвищення до пенсії, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік, відповідно до виконавчого листа №9819/2022, виданого Волинським окружним адміністративним судом від 24 серпня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 № 140/15563/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 10.06.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2022 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №9819/2022 виданого 24.08.2022 Волинським окружним адміністративним судом.

На даний час рішення суду не виконане.

15.01.2024 позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою щодо виконання вказаного виконавчого листа.

29.02.2024 виконавча служба у листі №5399 поінформувала, що перерахований розмір пенсії здійснюється з 01.06.2023 щомісячно разом із основною пенсією.

Заборгованість за період з 10.06.2021 по 31.05.2023 у розмірі 107598,00 грн. буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Позивач вважає, що виконання виконавчого листа виконавча служба здійснює з грубими порушеннями норм КАСУ та Закону України «Про виконавче провадження», виходячи з наступного.

Виконання судового рішення повинно здійснюватися виключно на підставі виконавчого листа №9819/2022 виданого Волинським окружним адміністративним судом 07.11.2022.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Законом України «Про Державний бюджет на 2021» №1082-ІХ передбачено мінімальну заробітну плату з 1 січня - 6000 грн., з 1 грудня - 6500 грн. Законом України «Про Державний бюджет на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ встановлено, що мінімальна заробітна плата на 01.01.2022 складає 6500 грн., з 01.10.2022 - 6700 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-ХІ мінімальна заробітна плата в році склала 6700 грн.

Відтак, нарахування боржником на підставі виконавчого листа з 01.06.2023 доплати до пенсії у розмірі 4540 грн. явно не відповідає розміру двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на 2022-2023 роки.

Також, не відповідає такому розміру і нарахована заборгованість у сумі 107598 грн. за період з 10.06.2021 по 31.05.2023. Оскільки заборгованість за період з 10.06.2021 по 31.05.2023 з урахуванням двох мінімальних заробітних плат за 2021-2023 роки орієнтовно складе 166800 грн.

Про бездіяльність державної виконавчої служби позивач дізнався із листа №5399 від 15.02.2024, якого отримав поштою 29.02.2024.

З врахуванням викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи з урахуванням глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 01.04.2024 представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, оскільки державним виконавцем у зв`язку з надходженням виконавчого документу 07.11.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У зв`язку з відсутністю актуальної інформації про стан виконання рішення суду на адресу боржника державним виконавцем було надіслано вимогу від 24.04.2023, якою забов`язано боржника вжити вичерпних заходів щодо виконання рішення суду. Головним управлінням Пенсійного фонду України від 17.05.2023 надано лист, що позивачу з 10.06.2021 по 31.05.2023 проведено нарахування доплати в сумі 107958,00 грн. Такі виплати не проведено через відсутність бюджетних асигнувань. Також повідомляється, що з 01 червня 2023 року доплати до пенсії ОСОБА_1 здійснюються щомісячно разом з основною пенсією. Оскільки боржником проведено відповідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, а відсутність коштів для здійснення виплат у боржника є поважною причиною невиконання рішення суду, то підстави для винесення постанови про накладення штрафу на боржника на даний час відсутні. З врахуванням викладеного просив в задоволенні позову відмовити.

Сторони просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 № 140/15563/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 10.06.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 07.11.2022 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №9819/2022 виданого 24.08.2022 Волинським окружним адміністративним судом.

15.01.2025 позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою щодо виконання вказаного виконавчого листа.

29.02.2025 виконавча служба у листі №5399 поінформувала, що перерахований розмір пенсії здійснюється з 01.06.2023 щомісячно разом із основною пенсією.

Заборгованість за період з 10.06.2021 по 31.05.2023 у розмірі 107598,00 грн. буде виплачена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

На переконання позивача нарахування боржником на підставі виконавчого листа з 01.06.2023 доплати до пенсії у розмірі 4540 грн. явно не відповідає розміру двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на 2022-2023 роки.

Також, не відповідає такому розміру і нарахована заборгованість у сумі 107598 грн. за період з 10.06.2021 по 31.05.2023. Оскільки заборгованість за період з 10.06.2021 по 31.05.2023 з урахуванням двох мінімальних заробітних плат за 2021-2023 роки орієнтовно складе 166800 грн., а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У зв`язку з відсутністю актуальної інформації про стан виконання рішення суду на адресу боржника державним виконавцем було надіслано вимогу від 24.04.2023, якою забов`язано боржника вжити вичерпних заходів щодо виконання рішення суду.

Головним управлінням Пенсійного фонду України від 17.05.2023 надано лист, що позивачу з 10.06.2021 по 31.05.2023 проведено нарахування доплати в сумі 107958,00 грн. Такі виплати не проведено через відсутність бюджетних асигнувань. Також повідомляється, що з 01 червня 2023 року доплати до пенсії ОСОБА_1 здійснюються щомісячно разом з основною пенсією.

Згідно з статтею 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Права виконавця під час здійснення виконавчого провадження передбачено частиною 3 статті 18 Закону.

Отже вчинення виконавчих дій є одним із прав державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, одним з дискреційних повноважень державного виконавця.

Суд не вправі втручатися у дискреційні повноваження державного виконавця.

Суд зазначає, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відповідно до частини 1 зазначеної статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Щодо заяви позивача про нарахування боржником на підставі виконавчого листа з 01.06.2023 доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на 2022-2023 роки суд зазначає наступне.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 № 1774-VIII, та за змістом пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Зазначене було відображено у мотивувальній частині рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.12.2022 у справі № 140/15563/21.

На думку суду зазначаючи в мотивувальній частині рішення щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, суд визначив порядок виконання рішення, а саме вказав, що доплата застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

За таких обставин слід вважати, що рішення суду виконане, а тому взаємопов`язанні позовні вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити всі необхідні виконавчі дії, передбачені статтею 63 Закону України Про виконавче провадження для нарахування та виплати підвищення до пенсії, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік, відповідно до виконавчого листа №9819/2022, виданого Волинським окружним адміністративним судом від 24 серпня 2022 року задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області (43016, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, ).

Третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області(43026, Волинська область, місто Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Головуючий-суддя В.Д. Ковальчук