Справа № 560/8194/20
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №560/8194/20
провадження №К/990/129/22
Окрема думка суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Єзерова А.А. і Стародуба О.П. на постанову Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 02.04.2024
у справі № 560/8194/20
до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області)
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
СУТЬ СПРАВИ
1. У межах розгляду касаційної скарги постало питання застосування статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі - Закон України № 2050-ІІІ) щодо строку оскарження відмови суб`єкта владних повноважень у невиплаті особі компенсації за втрату частини пенсії.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
2. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 22.10.2010 у справі №2а-4720/10: (1) визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду в м. Хмельницькому щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду завдану здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком; (2) зобов`язано Управління Пенсійного фонду в м. Хмельницькому здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 01.08.2010 із врахуванням раніше проведених виплат, визначивши її у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком та перерахувати їй додаткову пенсію за шкоду, завдану здоров`ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
Рішення суду набрало законної сили.

3. На виконання зазначеного судового рішення проведено перерахунок пенсії позивачки за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 01.08.2010. Виплату перерахованої пенсії проведено 25.09.2019 на поточний рахунок позивачки в установі банку.

4. 19.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату компенсації за втрату частини виплаченої з 01.01.2016 по 25.09.2019 пенсії відповідно до Закону № 2050-ІІІ. Згідно з інформацією, викладеною в листі ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 02.12.2020 № 6222-5503/Л-04/8-2200/20, позивачці повідомлено, що постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.10.2010 у справі № 2а-4720/10 виконана ГУ ПФУ в Хмельницькій області своєчасно та в повному обсязі, підстав для нарахування та виплати компенсації немає.

5. Вважаючи, що вона має право на отримання зазначеної компенсації, позивач 08.12.2020 звернулась до суду з позовом, в якому просила: (1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини пенсії згідно із Законом № 2050-ІІІ у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована у грудні 2015 року у сумі 79456,68 грн та виплачена 25.09.2019; (2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 25.09.2019 на суму пенсії 79456,68 грн згідно із Законом № 2050-ІІІ.

6. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 позов задоволено.

7. Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 25.09.2019 згідно із Законом № 2050-ІІІ.

8. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 апеляційну скаргу відповідача задоволено: рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №560/8194/21 скасовано, а позов залишено без розгляду.

9. Мотивуючи залишення позовної заяви без розгляду, суд апеляційної інстанції вказав, що належні позивачці з 09.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 01.08.2010 кошти у сумі 79456,68 грн на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.10.2010 у справі № 2а-4720/10 виплачені останній 25.09.2019. Тобто, із жовтня 2019 року позивачка знала про порушення її прав щодо отримання компенсації грошового доходу, однак, із позовом до суду звернулася лише в грудні 2020 року. При цьому не вказала поважних та об`єктивних причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду.

10. Не погоджуючись із постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, позивачкою подано касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

11. Мотивами для обґрунтування доводів касаційної скарги є те, що суд апеляційної інстанції застосував під час вирішення спору норми статей 122, 123 КАС України без врахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 240/186/2010. На переконання особи, яка подала касаційну скаргу, строк позовної давності у правовідносинах, щодо яких виник спір у цій справі, повинен обраховуватися з дня отримання позивачкою відмови відповідача нарахувати і виплатити їй компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

ВИСНОВКИ СУДОВОЇ ПАЛАТИ

12. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021,17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювала такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

МОТИВИ ОКРЕМОЇ ДУМКИ

13. Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.

14. Не розділяємо висловлений підхід в частині ототожнення підходу обрахування строків звернення до суду у разі протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень у разі невиплати особі компенсації за втрату частини пенсії у встановлений законом строк і у разі відмови у такій виплаті, а також не погоджуємось з визначенням моменту, з якого розпочинається обрахунок строку звернення до суду на оскарження відмови суб`єкта владних повноважень у невиплаті особі компенсації за втрату частини пенсії, з огляду на таке.

15. Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

16. У статті 1 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

17. За приписами статті 2 названого Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

18. Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Отже Закон № 2050-ІІІ передбачає обов`язок компенсувати громадянину втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Вказаний Закон не визначає підстав, з яких може бути відмовлено у виплаті відповідної компенсації, проте регламентує право на оскарження у судовому порядку відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації.

19. Тому не слід ототожнювати підхід до обрахування строку звернення до суду як для спорів про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка виразилася у невиплаті особі компенсації, передбаченої Законом № 2050-ІІІ, так і для оскарження відмови у виплаті компенсації.

20. Вважаємо, що обрахування строку звернення до суду для оскарження відмови уповноваженого органу у виплаті компенсації втрати частини пенсії, починаючи з моменту вчинення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності, є непослідовним.

21. Варто зазначити, що у спірних правовідносинах, визначивши для органів обов`язок виплати особам компенсацію частини втраченого доходу та можливість оскарження відмови у виплаті зазначеної компенсації (стаття 7 Закону № 2050-ІІІ), законодавець не встановив порядок дій, які має вчинити особа з метою оскарження наведеної відмови, та у який спосіб зазначена відмова має бути викладена.

22. На нашу думку, у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати саме з моментом отримання рішення/листа-відповіді відповідного органу про відмову у виплаті особі компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 пов`язується початок перебігу строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним рішення власника або уповноваженого ним органу (особи) щодо відмови у виплаті відповідної компенсації та зобов`язання останнього її виплатити. Саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

23. У цій справі позивачка оскаржувала відмову у виплаті компенсації за втрачену частину пенсії невідкладно після отримання відмови пенсійного органу у виплаті такої компенсації. При цьому, сама виплата заборгованості відбулася за понад рік до звернення позивачки до пенсійного органу щодо невиплати компенсації.

24. Тривале незвернення особи до відповідного органу із заявою про підстави/причини невиплати компенсації (за висновком Судової палати) має наслідком те, що така особа не отримає належну їй компенсацію. При цьому від моменту звернення не залежить сума компенсації та період, за який вона виплачується.

25. Вважаємо, що отримавши суму «основної» заборгованості, особа має законні сподівання після цього отримати у визначений законом термін (у тому ж місяці, що й основна сума) ще й компенсацію за порушення встановлених строків виплати зазначеної заборгованості.

26. У контексті обставин цієї справи варто врахувати, що позивачка чекала на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду майже 9 років. Незважаючи на те, що у вересні 2019 року (місяць, в якому виплачено суму заборгованості), ГУ ПФУ в Хмельницькій області не виплатило компенсацію за втрату частини виплаченої з 01.01.2016 по 25.09.2019 пенсії відповідно до Закону № 2050-ІІІ, ОСОБА_1 мала законні сподівання на те, що вказану компенсацію буде виплачено на виконання Закону.

27. Приписи Закону № 2050-ІІІ передбачають імперативний обов`язок суб`єкта владних повноважень на виплату особі компенсації за втрачену частину пенсії. Вказаний Закон не передбачає жодних підстав для відмови у здійсненні такої виплати. Також жодною нормою чинного законодавства держава не встановила граничний строк на виплату компенсації втрати частини доходів.

28. Між тим, в обставинах цієї справи пенсійний орган відмовив у виплаті компенсації за втрачену частину пенсії без зазначення законодавчих підстав, чим позбавив позивачку права на вказану компенсацію.

29. Більше того, держава, в особі свого уповноваженого органу, допустила тривалу бездіяльність (майже 9 років) щодо виконання судового рішення, не виконала взагалі свого обов`язку щодо виплати компенсації втрати частини доходів особі відповідно до вимог Закону №2050-ІІІ, а Суд вимагає від особи дотримуватись шестимісячного строку на звернення до суду, починаючи з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди.

30. Такий формальний підхід, особливо в контексті обставин цієї справи, видається таким, що не відповідає принципу верховенства права.

31. Зважаючи на те, що позивачку позбавлено права на отримання компенсації частини втраченої пенсії з вини держави в особі її компетентних органів, вважаємо, що саме з моменту, коли особа дізналася про відмову суб`єкта владних повноважень у виплаті їй відповідної компенсації необхідно обраховувати початок строку на звернення до суду з відповідним позовом.

32. З огляду на це вважаємо, що справа мала бути вирішена по суті, як це зробив суд першої інстанції.

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб