Справа № 120/3714/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

01 квітня 2024 р. Справа № 120/3714/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказав на протиправну бездіяльність пенсійного органу щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії його довірителю з включенням до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отримуваної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення.

З метою поновлення порушених прав представник позивача звернувся з вимогами зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії його довірителя з 2016 по 2023 роки з урахуванням індексації доходів.

Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Статтею 5 КАС України передбачено право на звернення до адміністративного суду. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та повинна відповідати загальним вимогам, що встановлені статтями 160, 161 КАС України.

Норми статей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень даних норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Так, частиною 6 статті 161 КАС України, передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Вказана норма кореспондується із частиною 1 статті 123 КАС України, у якій йдеться про те, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Водночас особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом, строк звернення до адміністративного суду становить шість місяців, який слід обчислювати з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позову слідує, що представник позивача наполягає на здійсненні перерахунку пенсії його довірителя з урахуванням сум індексації, починаючи з 2016 року по 2023 рік, що свідчить про пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Така, окрім іншого, обґрунтована тим, що у листопаді 2023 року у позивача виник сумнів щодо правильності обрахунку його пенсії, у зв`язку із чим він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просив включити до складу грошового забезпечення, з якого обчислено його пенсію, індексацію грошового забезпечення. Проте листом відповідача від 10 листопада 2023 року пенсійний орган повідомив позивача про те, що відсутні підстави для включення індексації до грошового забезпечення, з якого обчислюється його пенсія. Відтак представник позивача стверджує, що про порушення прав в частині невключення індексації до грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія ОСОБА_1 , йому стало відомо з моменту отримання листа від 10 листопада 2023 року. Окрім того, у поданій заяві представник позивача вказує на те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався і триває по даний час, що також перешкодило позивачу звернутися вчасно із цим позовом. Більше того, як зазначає представник позивача, невчасне звернення до суду із цим позовом обумовлено і неодноразовим оголошенням на території Вінницької області повітряних тривог, а також тим, що до 01 липня 2023 року в Україні діяв карантин, пов`язаний із поширенням гострої респіраторною хворобою COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. За таких обставин представник позивача просить поновити строк звернення до адміністративного суду із цим позовом.

Розглянувши заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, зважаю на таке.

Так, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, такі обставини пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

А відтак поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Як свідчить зміст позовної заяви, така обґрунтована протиправною, на думку представника позивача, бездіяльністю відповідача щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з включенням до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отримуваної позивачем індексації грошового забезпечення за період з 2016 року по 2023 рік.

Тобто спір стосується невірного обчислення грошового забезпечення позивача протягом періоду з 2016 по 2023 роки.

Водночас позовна заява надійшла до Вінницького окружного адміністративного суду 25 березня 2024 року.

Відтак варто дійти висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із позовом щодо оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, що стосується невключення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отримуваної ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 2016 року по 2023 рік.

При цьому в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду йдеться про те, що про порушення прав та інтересів позивачеві стало відомо з листа пенсійного органу від 10 листопада 2023 року.

В контексті наведеного суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд звертає увагу на тому, що судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31 березня 2021 року по справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема, у постановах від 29 жовтня 2020 року у справі № 816/197/18, від 20 жовтня 2020 року у справі № 640/14865/16-а, від 25 лютого 2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

У постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 суд касаційної інстанції дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

За наведених обставин слід дійти висновку, що позивачу ще з 2016 року мало б бути відомо про той факт, що при обчисленні грошового забезпечення, з якого обрахована його пенсія, відповідачем не враховано індексацію грошового забезпечення.

При цьому отримання листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого ОСОБА_1 повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації такого права, і цей момент не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в цьому випадку, оскільки дії щодо захисту прав позивача почались вчинятись більш ніж через шість місяців відтоді, коли, мав місце факт порушення прав.

Окрім того, як на одну з причин пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду у заяві вказано на запровадження в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, а також оголошення на території Вінницької області повітряних тривог.

Проте до заяви позивачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували те, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на неможливість вчасного звернення його до суду з цим позовом.

При цьому сам по собі факт запровадження в Україні воєнного стану не може бути достатньою підставою для поновлення процесуального строку (зокрема й строку на звернення до адміністративного суду) у всіх абсолютно випадках, тим більше, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.

Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22.

Окрім того, статистикою повітряних тривог, що розміщена за посиланням: https://air-alarms.in.ua/region/vinnytsia?from=2022-02-24&to=2024-03-25#statistic, підтверджується те, що за період часу з 24 лютого 2022 року (день введення воєнного стану на території України) по 25 березня 2024 року (день подання позовної заяви до суду) на території Вінницької області оголошено 922 повітряних тривог загальною тривалістю 1047,9 годин (приблизно 44 доби).

При цьому з позовом щодо оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в частині невключення індексації до грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, позивач звернувся лише 25 березня 2024 року.

Щодо посилань представника позивача на запроваджений в Україні карантин у зв`язку із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, то тут слід зауважити таке.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX, яким внесено зміни, зокрема до КАС України.

Так, відповідно до запроваджених змін пункт 3 розділу VI КАС України викладено в такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

При цьому пунктом 2 розділу ІІ Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені, зокрема відповідно до пункту 3 розділу VI КАС України в редакції Закону України ''Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)'' від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, саме лише посилання позивача на факт запровадження карантинних заходів без зазначення обставин, що безпосередньо пов`язані з карантином та об`єктивно вилинули на пропуск процесуального строку, не може бути підставою для поновлення строку для подання позовної заяви.

За усіх наведених вище обставин слід дійти висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду щодо оскарження бездіяльності відповідача в частині невключення до грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія позивача, індексації грошового забезпечення з 2016 року по 2023 рік, а заява про поновлення строку звернення до суду не містить поважних причин для поновлення такого строку, а тому таке задоволенню не підлягає.

Частиною 1 статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення недоліків шляхом наведення інших обставин, які завадили позивачеві вчасно звернутися до суду з позовом.

Керуючись статтями 122, 160, 161, 169, 171 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Запропонувати позивачеві у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до частини 3 статті 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович