Справа № 240/4958/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/4958/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Батика Артема Олеговича від 04.03.2024 у виконавчому провадженні №74293512 про накладення штрафу на боржника - Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в сумі 5 100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Господарського суду Житомирської області поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з економічних питань. Вподальшому головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Батик А.О. від 28.02.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74293512 та зобов`язано боржника - Міністерство юстиції України - виконати рішення суду протягом 3-х робочих днів. Листом від 04.03.2024 за №57 позивачем повідомлено державного виконавця про неможливість виконання рішення суду з поважних причин. Однак, головним державним виконавцем Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Батиком А. О. винесено постанову про накладення штрафу у сумі 5 100,00 грн. на ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за невиконання без поважних причин боржником рішення суду. Вважаючи, що постанова державного державного виконавця від 04.03.2024 винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржувана підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем у встановлені строки відзив на адміністративний позов не подано.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду №01-16-В від 18.03.2024 у період 25.03.2024 по 29.03.2024 головуюча суддя перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.02.2024 по справі №906/1318/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено згідно з яким, зокрема зазначено: "Допустити негайне виконання рішення в частині: поновлення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової кар/ки платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на роботі в Дочірньому підприємстві «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на посаді заступника директора з економічних питань.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Батик А.О. від 28.02.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74293512 та зобов`язано боржника - Міністерство юстиції України - виконати рішення суду протягом 3-х робочих днів.

Як зазначено позивачем, т. в. о. директора ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» відразу усно повідомила головному державному виконавцю Батику А. О. про неможливість виконання наказу суду у даній справі про негайне поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора з економічних питань з причини відсутності повноважень у директора підприємства на вказані дії відповідно до умов Статуту. Додатково повідомлено головного державного виконавця Батика А. О. про відсутність вакантної посади заступника директора з економічних питань, оскільки вона зайнята основним працівником, яка вийшла з декретної відпустки та зайняла вказану посаду. Також т. в. о. директора підприємства усно повідомила головного державного виконавця про намір та необхідність звернення до суду із заявою про роз`яснення вищезазначеного рішення суду. (На дату подання даного позову заява про роз`яснення рішення скерована до суду, прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 11 год. 00 хв. 14.03.2024).

Зазначена інформація викладена у письмовому повідомленні про неможливість виконання рішення суду за вих.№57 від 04.03.2024 та вручена особисто головному державному виконавцю Батику А. О. 04.03.2024.

Натомість 04.03.2024 Головним державним виконавцем Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Батиком А. О. винесено постанову про накладення штрафу у сумі 5 100,00 грн. на ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за невиконання без поважних причин боржником рішення суду.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 цього Закону передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Положеннями статті 63 Закону №1404-VІІІ встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника.

Підставою для застосування такого виду відповідальності є саме невиконання судового рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 20 травня 2021 року у справі № 480/4549/19 та інших.

Як вже було встановлено судом, рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.02.2024 по справі №906/1318/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено згідно з яким, зокрема зазначено: "Допустити негайне виконання рішення в частині: поновлення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової кар/ки платника податків: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на роботі в Дочірньому підприємстві «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (10003, м. Житомир, вул. Перемоги, 75, ) на посаді заступника директора з економічних питань.

В подальшому, постановою головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Батик А.О. від 28.02.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74293512 та зобов`язано боржника - Міністерство юстиції України - виконати рішення суду протягом 3-х робочих днів.

Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 28.02.2024 є чинною, в судовому порядку не скасована та не є предметом оскарження у даній справі.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

У постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №702/725/17 (провадження №61-12857св18) вказано, що КЗпП України не містить визначення поняття поновлення на роботі, як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Не вчинення роботодавцем усіх дій, які включають у себе виконання рішення суду про поновлення на роботі, є підставою для покладення на нього відповідальності, визначеної статтею 236 КЗпП України.

З викладеного слідує, що рішення Господарського суду Житомирської області від 06.02.2024 по справі №906/1318/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора з економічних питань станом на дату розгляду даної справи позивачем не виконано.

Позивач в позовній заяві вказує на те, що з метою виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, він листом від 04.03.2024 за №57 звертався до відповідача, вказавши про неможливість виконання рішення суду, у зв`язку з тим, що у штатному розписі відсутня відповідна вакансія заступника директора з економічних питань, оскільки така зайнята основним працівником, яка вийшла та зайняла вказану посаду з декретної відпустки. Також зазначено про неможливість виконання наказу суду у даній справі про негайне поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора з економічних питань з причини відсутності повноважень у директора підприємства на вказані дії відповідно до умов Статуту.

Виходячи з обґрунтувань поважності причин невиконання рішення суду вказаних позивачем у листі від 04.03.2024 за №57 та покладених в основу позову щодо протиправності спірної постанови державного виконавця від 04.03.2024 за ВН №74293512, судом не встановлено підстав для врахування таких обставин, як відсутність у штатному розписі відповідної вакансії заступника директора з економічних питань, що унеможливлює для боржника виконання судового рішення, оскільки всі ці вказані обставини чи причини невиконання рішення Господарського суду Житомирської області від 06.02.2024 в частині, яке підлягало негайному виконанню саме щодо поновлення ОСОБА_1 на відповідній спірній посаді не є поважними в силу змісту та наявності останніх.

Усі вказані причини невиконання рішення суду є наслідком невизнання висновків суду, викладених у рішенні від 06.02.2024 у справі №906/1318/19, поновлення особи на відповідній посаді потребує урегулювання на адміністративному рівні усіх питань щодо діяльності, штату та структури підприємства чи організації та не є підставою для невиконання рішення суду, а є однією з дій, які має вчинити відповідно боржник на виконання рішення суду яким визнано незаконним звільнення особи із займаної посади та ухвалено поновити таку на відповідну посаду.

Отже, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення ним дій, спрямованих на виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 06.02.2024 у справі №906/1318/19 в частині працевлаштування ОСОБА_1 .

Аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд робить висновок, що держаному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404.

За таких умов, дії відповідача стосовно накладення на позивача штрафу узгоджуються із приписами норм Закону №1404 та визнаються судом як правомірні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що приймаючи постанову про накладення штрафу від 04.03.2024 року по ВП №74293512, державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Відтак, підстави для задоволення позовної заяви Дніпровської міської ради відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Перемоги, 75, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003. РНОКПП/) до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (майдан Корольова, 3/14, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10014. РНОКПП/), про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

02 квітня 2024 р.