Справа № 826/7778/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

01 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 826/7778/17

адміністративне провадження № К/990/9449/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року (колегія у складі суддів Коротких А.Ю., Беспалова О.О., Єгорової Н.М.)

у справі № 826/7778/17

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик»,

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Уповноважена особа Фонду ГВФО; Фонд; відповідач) на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення її рахунку до переліку рахунків, за якими здійснюється відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду ГВФО внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими здійснюється відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «КБ «Хрещатик» за рахунок Фонду, включити її до такого переліку на підставі договору банківського вкладу від 09.12.2015 № 153D-644571 у сумі 200 тис. грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 23.01.2020 задовольнив позов, а додатковим рішенням від 18.05.2020 відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з Фонду 119 200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 12.02.2024 скасував додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2020, ухвалив нове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про вирішення питання судових витрат; стягнув з Фонду ГВФО на користь ОСОБА_1 відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 20 тис. грн.

Також Шостий апеляційний адміністративний суд додатковою постановою від 12.02.2024 задовольнив заяву ОСОБА_1 про стягнення з Фонду 13 200,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

11.03.2024 Фонд подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2024 та залишити в силі додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.05.2020.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 308/7190/21, від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 22.02.2024 у справі № 910/9714/22, від 03.09.2020 у справі № 810/851/17, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.08.2022 у справі № 580/3324/19 та від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16. Фонд не отримував заяву про понесені судові витрати, об`єктивно не міг заперечувати щодо розміру таких витрат; суд апеляційної інстанції не врахував критеріїв розумності розміру та реальності адвокатських витрат.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

У справі, що розглядається, оскаржувалося невключення банківського рахунку позивачки до переліку рахунків, за якими здійснюється відшкодування коштів за рахунок Фонду ГВФО.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що ч. 6 ст. 12 КАС України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження.

Подібний правовий підхід до застосування положень ч. 6 ст. 12 КАС України у питанні визначення малозначних справ викладений Верховним Судом в ухвалах від 04.05.2022 у справі № 160/9687/21, від 06.01.2023 у справі № 380/17454/21.

З огляду на предмет та підстави позову, категорію та складність справи, кількість сторін та інших учасників справи, Суд дійшов висновку, що ця справа є малозначною.

У такому разі ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Фонд ГВФО не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики; не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах КАС України, Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», інших норм матеріального та / чи процесуального права.

Таким чином, Суд не вбачає обставин, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, Верховний Суд постановою від 27.11.2023 скасував попередню постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2020, якою з Фонду ГФО на користь ОСОБА_1 було стягнуто 119 200,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд звернув увагу суду апеляційної інстанції на необхідність дослідження факту обізнаності відповідача про заяву позивачки щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір цих витрат та документи, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, перевірки пов`язаності витрат з розглядом справи; чи була у Фонду реальна можливість подати клопотання про зменшення суми витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.

Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 12.02.2024 врахував мотиви, з яких Верховний Суд скасував попередню постанову суду апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 документально підтвердила понесення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у розмірі 109 200,00 грн; таку вимогу, з урахуванням подання Фондом заяви про зменшення таких витрат, слід задовольнити частково у розмірі 20 тис. грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин Фонду ГВФО слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року у справі № 826/7778/17.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб