Справа № 932/8463/23
Суддя: Овчиннікова О. С.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №932/8463/23
Провадження №2-а/932/259/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Кирилішиній В.Д.,

за участю представника позивача Прокопенка В.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прокопенка Володимира Миколайовича до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП старшого лейтенанта поліції Загоровського Юрія Володимировича про визнання дії неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 через представника звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу роти 2 батальйону 1 УПП старшого лейтенанта поліції Загоровського Юрія Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просила суд визнати дії поліцейського щодо складання постанови ЕАТ № 7684700 від 07.09.2023 року неправомірними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7684700 від 07 вересня 2023 року, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Позивач заперечує вчинення будь-якого порушення правил дорожнього руху, оскільки 07.09.2023 року була зупинена інспектором поліції ОСОБА_2 на трасі М30 безпідставно, жодного порушення Правил дорожнього руху не допускала, їхала з сином на похорон родича, надала поліцейському скріншот електронного страхового полісу, однак відносно неї було складено оскаржувану постанову через не пред`явлення інспектору поліції для перевірки полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим, на думку інспектора , порушив вимоги п.2.1 «г» Правил дорожнього руху України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. Однак позивачка вважає постанову незаконною з огляду на безпідставність зупинки її поліцейським та наявність у неї полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212351309 на день складання постанови 07.09.2023 року. З огляду на зазначене, просить постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити, визнати дії інспектора поліції щодо складання постанови неправомірними, стягнути судові витрати: судовий збір та витрати на правову допомогу 5000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, на їхньому задоволенні наполягав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, надав письмовий відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова винесена законно та повністю відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, було встановлено постановою ст. лейтенантом поліції Загоровським Ю.В., оскільки позивач не надав для перевірки поліс обов`язкового страхування. Заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу через ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження відповідних витрат.

Суд, вислухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке:

З оскаржуваної постанови серії ЕАТ № 7684700 від 07.09.2023 року, вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн. за таких обставин: 07.09.2023 року об 11.32 годині м.Дніпро, траса М30 958 км, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом - автомобіль KIA VENGA НОМЕР_1 , була зупинена , згідно ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» для перевірки документів, не мала при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п. 2.1 «г» Правил Дорожнього руху України , та скоїла адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП.

З роздруківки з сайту МТСБУ , наданої позивачем, судом встановлено наявність чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № станом на день складання оскаржуваної постанови 07 вересня 2023 року, де страховою компанією зазначено ПрАТ «СК «Прем`єр Альянс» , застрахований транспортний засіб - автомобіль KIA VENGA НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп. ґ п.2.1. ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 21.2 ст. 21, ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. Посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вищевказаному праву посадових осіб відповідних підрозділів Національної поліції кореспондують відповідні обов`язки водія. Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001р. № 1306, зі змінами та доповненнями. У п. 2.4. а) ПДР зазначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Згідно п. 2.1. ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

У п.п. 21.1., 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачем не надано належних та допустимих доказів.

Дослідивши спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що вона містить інформації про відеофіксацію правопорушення з камери 473930, 473910, відповідачем надано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

Переглядаючи вказаний відеозапис, судом встановлено, що на ньому не зафіксовано безпосередньо руху автомобілю KIA VENGA НОМЕР_1 та факту керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом. Відео починається з розмови інспектора із позивачем та іншими особами. Автомобіль KIA VENGA НОМЕР_1 знаходиться в нерухомому положенні.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису судом встановлено, що на відеозапису відсутня фіксація правопорушення, за яке зупинили співробітники поліції позивачку ОСОБА_1 Пасажир автомобіля син позивачки демонструє в мобільному телефоні фотопідтвердження наявності електронного страхового полісу. Водій ОСОБА_1 просить поліцейських перевірити наявність діючого страхового полісу в базі МТСБУ, на що отримує відмову.

Отже, будь-яких доказів на підтвердження обгрунтованості зупинення позивача інспектором поліції 07.09.2023 року близько 11.32 години відповідачем не надано, доказів порушення вимог Правил дорожнього руху України не надано, позивачем до матеріалів справи долучено поліс № 212351309 ПрАТ «СК «Прем`єр Альянс» , застрахований транспортний засіб - автомобіль KIA VENGA НОМЕР_1 , чинний станом на 07.09.2023 року.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Враховуючи, що відповідач належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання позивачем будь-яких вимог правил дорожнього руху, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача страхового полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальність власників наземних транспортних засобів були відсутні, суд приходить до висновку, що вимоги посадової особи відповідача про пред`явлення відповідних документів є незаконними, а отже в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст.126 КУпАП.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 ПДР України, а відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, в діях позивача ОСОБА_1 не вбачається ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, а саме порушення п. 2.1«ґ» ПДР України.

У зв`язку із чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки вимогами ст. 286 КАС України не передбачено повноважень місцевого загального суду як адміністративного вирішення по суті вимог щодо визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, тому позовні вимоги в частині визнання дій інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області Загоровського Юрія Володимировича неправомірними задоволенню не підлягають.

Враховуючи встановлені обставини справи, беручи до уваги підстави заявленого позову, суд приходить до висновку, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як свідчать матеріали справи, позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані копії договору про надання правової допомоги від 07.09.2023 року додаткову угоду від 15.09.2023 року, товарний чек на оплату адвокатських послуг від 15.09.2023 року на суму 5000 грн.

Враховуючи незначну складність справи, обсяг роботи адвоката та витрачений ним час на складання позовної заяви, участь в судовому засіданні, ціну позову, суд вважає обгрунтованою суму правничої допомоги 2000 грн., яка є розумною, пропорційною, обґрунтованою та такою, що підтверджена належними доказами.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прокопенка Володимира Миколайовича до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області Загоровського Юрія Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАТ № 7684700 від 07 вересня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн., скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.С. Овчиннікова