Справа № 240/26978/23
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/26978/23

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Приватна ремонтно-будівельна фірма "Комунальник" звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Житомирській області (далі - Укртрансбезпека, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 29.08.2023 № 007312 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Обґрунтовуючи протиправність вказаної постанови, позивач зазначав, що на момент зупинки відповідачем водія ПРБФ "Комунальник" останнім не здійснювалось перевезення вантажу як автомобільним перевізником, а вивозилось сміття з об`єкту, на якому позивачем виконуються роботи з благоустрою території, з огляду на що товарно-транспортна накладна на такий рейс для власних потреб не оформлювалась. З приводу ж невикористання водієм ОСОБА_1 у цифровому тахографі, яким обладнаний транспортний засіб, картки водія, у зв`язку із чим неможливо було отримати роздруківку даних його роботи за 01.08.2023, позивач зауважив, що у водія була наявна індивідуальна контрольна книжка водія, яка ведеться згідно Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 (далі - Положення № 340), перевірка якої представниками відповідача при зупинці транспортного засобу не здійснювалась. Водночас, ПРБФ "Комунальник" звернула увагу й на порушення Укртрансбезпекою процедури розгляду питання про застосування адміністративно-господарського штрафу, у зв`язку з неповідомленням позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Також у позовній заяві ПРБФ "Комунальник" заявлено клопотання про виклик в якості свідка водія ОСОБА_1 .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також повідомлено позивача, що питання про виклик свідка буде вирішено під час розгляду адміністративної справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 65 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Згідно з частиною 1 статті 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Частиною 2 статті 92 КАС України передбачено, що у заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

При цьому, під час розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до положень КАС України позивач має право подати до суду всі докази, на які він посилається у позові, та у письмовій формі викласти обґрунтування своєї правової позиції у справі.

З огляду на викладене та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про виклик свідка, з огляду на те, що акт про проведення перевірки від 01.08.2023 підписаний саме водієм ОСОБА_1 й у ньому в графі "Пояснення водія про причини порушень" останнім відмічено, що він веде книгу водія. Тому саме цій обставині суд буде надавати правову оцінку як факту, на підставі якого була прийнята оскаржувана постанова.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти доводів та вимог останньої заперечує, вважаючи їх безпідставними.

Так, у відзиві Укртрансбезпека зазначає, що як під час проведення перевірки та оформлення акту, так і під час складення спірної постанови її посадові особи діяли на законних підставах та керувались вимогами законодавства, у зв`язку із чим за наслідками встановлення допущених позивачем порушень до нього правомірно застосовано передбачений статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344) адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн. Разом з тим, вказує, що ПРБФ "Комунальник" належним чином повідомлялась про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, проте свого представника не направила.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі її фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та на підставі направлення від 31.07.2023 № 000166 посадовими особами Укртрансбезпеки, зокрема, 01.08.2023 здійснювалась рейдова перевірка з питання додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час такої рейдової перевірки посадовими особами відповідача на автомобільній дорозі "Глибочиця-Станишівка" здійснено зупинку транспортного засобу "RENAULT", номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ПРБФ "Комунальник", під керуванням ОСОБА_1 (працює на посаді водія автотранспортних засобів ПРБФ "Комунальник" з 01.06.2023, що підтверджується копією наказу від 30.05.2023 № 71-к).

За результатами здійсненої перевірки складено акт № АР006294 від 01.08.2023, підписаний, у тому числі водієм ПРБФ "Комунальник" ОСОБА_1 .

Як зазначено в акті, водій ОСОБА_1 здійснює перевезення вантажу (ґрунту) за відсутності товарно-транспортної накладної. Крім того, транспортний засіб, що перевірявся, обладнаний повіреним цифровим тахографом, проте роздруківка роботи водія за 01.08.2023 відсутня (у слоті тахографа немає картки водія).

В графі "Пояснення водія про причини порушень" водієм ОСОБА_1 вказано, що він веде книгу водія.

Укртрансбезпекою 09.08.2023 надіслано на адресу Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" (вул. Миколи Лисенка, 3, м. Житомир, 10014) лист від 08.08.2023 №59683/24/24-23, яким повідомлено, що розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт по акту від 01.08.2023 №АР006294 відбудеться 29.08.2023 у період з 10:00 до 12:00. Цей лист повернувся на адресу відправника з відміткою відділення поштового зв`язку про повернення за закінченням терміну зберігання.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, який відбувся без участі позивача, Державною службою України з безпеки на транспорті прийнято постанову від 29.08.2023 №007312, відповідно до якої до Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" за порушення вимог статті 48 Закону №2344 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000,00 грн., передбачений частиною 1 статті 60 Закону №2344.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ПРБФ "Комунальник" звернулась до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон №2344, у статті 1 якого наведено визначення основних термінів, а саме: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Частиною 1 статті 5 Закону № 2344 визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344 державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (частина 14 статті 6 Закону № 2344).

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (стаття 1 Закону №2344).

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 21 статті 6 Закону № 2344).

На виконання вказаної вимоги Закону № 2344 постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 було затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок №1567).

Пунктами 12 та 15 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Виходячи з положень пункту 21 Порядку №1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт встановленої форми.

В статті 18 Закону №2344 закріплено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Згідно із частиною 1 статті 34 Закону №2344 автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

В частині 1 статті 48 Закону №2344 закріплено обов`язок автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством (частина 2 статті 48 Закону № 2344).

Обов`язкові ж реквізити товарно-транспортної накладної визначено частиною 3 статті 48 Закону № 2344.

За змістом частини 2 статті 49 Закону № 2344 водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Як передбачено частиною 1 статті 60 Закону №2344, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників, затверджені Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 (надалі - Правила № 363).

В пункті 11.1 розділу 11 Правил № 363 закріплено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Оформлення товарно-транспортної накладної в електронній формі (далі - е-ТТН) здійснюється відповідно до абзацу четвертого цього пункту. Е-ТТН підписується за допомогою електронного підпису (далі - ЕП) водія та/або експедитора, відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача. Створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання, знищення е-ТТН здійснюється відповідно до законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги". Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді. У разі оформлення е-ТТН супровідні документи також додаються в електронній формі. У разі оформлення товарно-транспортної накладної у паперовій формі супровідні документи додаються в паперовій формі за підписом відповідальних осіб.

Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля (пункт 11.2 розділу 11 Правил № 363).

Таким чином, положеннями чинного законодавства визначений перелік документів, які повинні мати автомобільні перевізники та водії для здійснення внутрішніх перевезень, одним із яких є товарно-транспортна накладна, яку законодавець визначив як єдиний та основний документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом №2344 та Правилами № 363. Тому відсутність такого документа під час перевірки уповноваженим органом є підставою для притягнення перевізника до відповідальності, установленої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344. Виключенням з цього правила є лише випадки якщо перевезення здійснюється фізичною особою за рахунок власних коштів та для власних потреб.

Отже, законодавець чітко окреслив межі, за яких настає відповідальність, передбачена абзацом 3 частини 1статті 60 Закону №2344, тому саме у випадку відсутності товарно-транспортної накладної у паперовій та/або електронній формі або її обов`язкових реквізитів, для перевізника настають наслідки передбачені цією нормою у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу. Водночас, зміст та форма товарно-транспортної накладної повинні відповідати вимогам, установленим Законом № 2344 та Правилами №363, і дотримання цих умов є обов`язком перевізника, невиконання якого є підставою для застосування до нього відповідних заходів реагування.

Аналогічна правова позиція викладена й в постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 440/17062/21 (адміністративне провадження №К/990/15652/23).

Проте, як вже вказувалось в цьому рішенні та вбачається з матеріалів справи, підставою для висновку відповідача про порушення позивачем вимог статті 48 Закону №2344 слугувала відсутність у водія на час проведення рейдової перевірки товарно-транспортної накладної на вантаж, що відображено в акті від 01.08.2023 № АР006294.

При цьому, позивачем обставина відсутності товарно-транспортної накладної як така не заперечується, натомість він вважає, що оскільки під час зупинення та перевірки представниками Укртрансбезки транспортного засобу вантаж перевозився для власних потреб, то ПРБФ "Комунальник" не було перевізником в розумінні Закону № 2344.

Разом з тим, ані приписи Закону №2344, ані положення Правил №363 не ставлять надання суб`єкту господарювання статусу перевізника в залежність від того, з якою метою (на замовлення, для власних потреб тощо) ним здійснюється перевезення вантажу, адже за визначеннями поняття "перевізник", що наведені у цих нормативно-правових актах, ним може бути фізична або юридична особа, що на комерційній основі надає послуги з перевезень вантажів та/або пасажирів чи здійснює за власний кошт їх перевезення автомобільними транспортними засобами.

Тобто відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344, несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами. Перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт - перевезення для власних потреб.

Відтак, перевезення для власних потреб також є послугою з перевезення, а тому відповідно на вантаж також має бути оформлена товарно-транспортна накладна, в якій у відомостях про перевізника та вантажоодержувача буде зазначена одна й таж сама особа, оскільки при перевезенні для власних потреб особи перевізника та вантажоодержувача співпадають.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що за результатами здійсненої 01.08.2023 перевірки належного ПРБФ "Комунальник" транспортного засобу посадові особи Укртрансбезпеки прийшли до правильного висновку про порушення позивачем положень статті 48 Закону №2344 у зв`язку із відсутністю у водія підприємства товарно-транспортної накладної.

З приводу ж другого зафіксованого в акті перевірки №АР006294 від 01.08.2023 порушення (відсутність у роздруківці тахографа відомостей про роботу водія за 01.08.2023) суд зазначає таке.

Так, транспортний засіб, що перевірявся, обладнано повіреним цифровим тахографом, проте на момент перевірки у його слоті була відсутня картка водія ОСОБА_1 , який повідомив, що веде контрольну книжку водія.

Пунктами 1.2 та 1.3 Положення № 340 визначено, що воно встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до пункту 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Пункт 6.3 Положення № 340 передбачає, що водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

За змістом пункту 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція).

Пунктом 1.3 Інструкції передбачено, що її дія поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з пунктом 3.1 Інструкції виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

За змістом пункту 3.3 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.6 Інструкції визначено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Таким чином, саме автомобільний перевізник несе відповідальність за належне виконання водіями вимог Інструкції щодо експлуатації тахографів.

При цьому, перелік визначених у статті 48 Закон № 2344 документів, які повинен мати автомобільний перевізник та водій транспортного засобу, не є вичерпним, адже в цій нормі зазначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи, необхідні для внутрішніх перевезень.

Отже, оскільки згідно вимог пункту 6.1 Положення № 340 вантажний автомобіль з повною масою понад 3,5 тонн (що відповідає спірному випадку), яким виконуються внутрішні перевезення вантажів, в обов`язковому порядку повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом, то для водіїв таких автомобілів, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону № 2344, обов`язковим також є наявність картки для цифрового тахографа.

В той же час, з огляду на положення пункту 6.3 Положення № 340 наявність індивідуальної контрольної книжки водія або копії графіка змінності водіїв передбачена саме для водіїв, що керують транспортними засобами, що не обладнані тахографом.

Наведене також свідчить на користь правильності висновку фахівців Укртрансбезпеки, які здійснювали перевірку транспортного засобу ПРБФ "Комунальник", щодо необхідності представлення роздруківки тахографа з інформацією про час роботи водія ОСОБА_1 за 01.08.2023, чого, однак, зроблено не було.

Що ж до доводів позивача про неповідомлення його про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, то, як вже зазначалось в цьому рішенні, відповідне повідомлення направлялось Укртрансбезпекою на адресу Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" (вул. Миколи Лисенка, 3, м. Житомир, 10014) 09.08.2023, проте, як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, воно повернулось на адресу відправника з відміткою відділення поштового зв`язку про повернення за закінченням терміну зберігання. При цьому, копія оскаржуваної постанови надсилалась відповідачем позивачу за цією ж адресою й була отримана останнім.

Наведене підтверджує, що відповідач виконав свій обов`язок з повідомлення позивача щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Додатково суд зазначає, що відповідач не може відповідати за безпосереднє доставлення кореспонденції позивачу, оскільки ці функції виконуються оператором поштового зв`язку, як і не може нести відповідальності у випадку неотримання поштової кореспонденції саме з вини позивача.

Пунктом 27 Порядку №1567 передбачено, що уразі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.02.2020 у справі №820/4624/17, в якій також мала місце обставина надіслання на адресу суб`єкта господарювання аналогічного повідомлення, яке надійшло до відділення зв`язку, проте не було вручено під час доставки.

До того ж, як вказав Верховний Суд в постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17, відсутність особи під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не позбавляє її права і можливості довести відсутність своєї вини у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Решта ж доводів та аргументів позивача не спростовують наведених в цьому рішенні висновків суду й не впливають на суть прийнятого ним рішення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник"

Керуючись статями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАC України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Приватної ремонтно-будівельної фірми "Комунальник" (вул. Миколи Лисенка, 3, м. Житомир, 10014, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Житомирській області (майдан ім. С.П.Корольова, 12, м. Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко