Справа № 200/510/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року Справа№200/510/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості по пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу;

стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2023 у загальній сумі 179 410, 31 грн.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у справі № 280/3375/22 позивачем проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019, як пенсіонера органів внутрішніх справ на підставі довідки від 28.12.2021 №33/25-4043 про грошове забезпечення, виданої ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», з урахуванням основного розміру пенсії 55 % від грошового забезпечення, щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премії. Після перерахунку позивачу нараховано заборгованість за період з 01.12.2019 по 31.01.2023, яка склала 179 410,31 грн.

Вказує, що оскільки неотримання нарахованої суми пенсії вчинено з вини органу Пенсійного фонду України на підставі рішення суду, то заборгованість з пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2022 має бути виплачена із застосуванням механізму передбаченого безпосередньо ст. 55 Закону № 2262-ХІІ, а не механізму, визначеного Порядком № 1165.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

05.02.2024 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами відповідач отримав, проте відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Згідно із ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, а відтак, справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі № 280/3375/22, яке набуло законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнив та зобов`язав ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше сплачених сум) основного розміру пенсії ОСОБА_1 як пенсіонеру органів внутрішніх справ на підставі довідки від 28.12.2021 №33/25-4043 про грошове забезпечення, виданої ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», з урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премії.

Відповідач листом від 06.02.2023 №0500-0204-8/11406, наданим у відповідь на адвокатський запит, повідомив позивача, що на виконання рішення в січні 2023 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до довідки від 28.12.2021 №33/25-4043 про грошове забезпечення, виданої ДУ «ТМО МВС України по Донецькій області», з урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премії, починаючи з 01.12.2019. З лютого 2023 року загальний розмір пенсії ОСОБА_1 складає 8988,87 грн. Доплата до пенсії за період з 01.12.2019 по 31.01.2023 у загальній сумі 179410,31 грн. Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та членам їх сімей згідно ст. 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Листом відповідача від 10.01.2024 № 0500-0203-8/2844, який наданий у відповідь на адвокатський запит представник позивача повідомлений, що видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм, що передбачено п.7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1) (далі- Порядок № 21-2).

Виплату коштів, обчислених позивачу на виконання рішення суду від 23.06.2022 по справі №280/3375/22, яке набрало законної сили 19.12.2022 буде здійснено у межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Позивач вважає, що такі дії з боку відповідача є незаконні і порушують його права на отримання належного соціального захисту, тому вважає за необхідне звернутися за захистом своїх прав до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до ст.1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст.1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 63 цього Закону перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Процедура перерахунку пенсії визначена Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45).

Відповідно до п.4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч.2 і 3 ст.51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як передбачено ст. 55 Закону №2262-ХІІ, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як раніше зазначено, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2022 у справі № 280/3375/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату (з урахуванням раніше сплачених сум) основного розміру пенсії ОСОБА_1 як пенсіонеру органів внутрішніх справ на підставі довідки від 28.12.2021 №33/25-4043 про грошове забезпечення, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Донецькій області», з урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премії.

На виконання зазначеного рішення позивачу перераховано пенсію та сформовано розмір доплати з грудня 2019 року по січень 2023 року у загальній сумі 179410,31 грн.

Ст.51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному КМУ.

Відповідно до ч.2 ст. 55 того самого Закону нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Незважаючи на ці приписи закону заборгованість з пенсії позивачеві фактично не виплачена, що підтверджується листом відповідача від 10.01.2024 № 0500-0203-8/2844.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на Бюджетний кодекс України та неможливість прийняття бюджетних зобов`язань без відповідних бюджетних призначень та асигнувань.

Ст.8 Закону № 2262-ХІІ, та деяких інших осіб встановлено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.

Водночас, законодавство відрізняє кошти Державного бюджету України та кошти Пенсійного Фонду України.

Ч.2 ст.72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Бюджет Пенсійного фонду у відповідності до ч.1 ст. 71 Закону №1058 це план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

П.3 ч.1 ст.72 того самого Закону передбачається, що кошти державного бюджету можуть бути джерелами формування коштів Пенсійного фонду, але це не означає, що бюджет Пенсійного Фонду є Державним бюджетом України або навпаки.

Бюджетним кодексом України згідно з ч. 1 ст. 1 цього кодексу регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Зважаючи на це, Бюджетний кодекс не регулює порядок використання коштів бюджету Пенсійного фонду. Тому посилання відповідача на його норми щодо бюджетних зобов`язань, бюджетних асигнувань та інші є неприйнятними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при вирішенні питання про сплату заборгованості керується механізмом, визначеним Порядком розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913, а не передбаченим безпосередньо ст. 55 Закону №2262-ХІІ.

Ч.3 ст.7 КАС України встановлено, що в разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, до спірних у межах цієї справи правовідносин суд має застосувати приписи ст. 55 Закону № 2262-ХІІ.

Оскільки неотримання нарахованої суми пенсії вчинено з вини органу Пенсійного фонду України на підставі рішення суду, то заборгованість з пенсії має бути виплачена із застосуванням механізму передбаченого безпосередньо ст. 55 Закону № 2262-ХІІ.

Крім того суд враховує, що у відповідності до ст. 77 КАС України відповідач жодними доказами не довів відсутність необхідних для виплати заборгованості коштів у бюджеті Пенсійного фонду.

Питання про належний спосіб захисту наведено у постанові Верховного Суду від 01.12.2020 у справі № 465/273/16-а, в якій розмежовано способи захисту "зобов`язання нарахувати та виплатити" і "стягнення коштів".

Так Верховний Суд зазначив, що реалізація права на отримання пенсії чи соціальної допомоги передбачає певну послідовність дій та рішень: звернення особи до повноваженого органу; перевірку наявності у неї права на відповідну виплату; розрахунок її розміру; прийняття рішення про призначення пенсії чи соціальної допомоги; проведення виплати. Спір може виникнути на будь-якій стадії правовідносин.

Якщо спір виник щодо неправомірної, на думку позивача, відмови у призначенні пенсії, допомоги чи іншої виплати або неправильного визначення її розміру, належним способом захисту є зобов`язання вчинити дії - нарахувати і виплатити відповідну пенсію чи допомогу. При цьому немає підстав стягувати відповідну суму, оскільки рішенням відповідного органу її ще не призначено.

Якщо пенсію чи допомогу призначено, конкретний обсяг заборгованості державного органу-боржника перед позивачем встановлений і не є предметом спору (визнається сторонами), а заборгованість виникла внаслідок протиправної бездіяльності боржника, наприклад, затримки виплати вже нарахованих коштів, або якщо сума заборгованості встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, а суб`єкт владних повноважень не здійснює виплати, належним способом захисту порушених прав є стягнення коштів у встановленому розмірі на користь позивача.

Суд зазначає, що заборгованість з пенсії нарахована позивачу та ця сума не є спірною між сторонами, а тому враховуючи висновки Верховного Суду викладені у постанові від 01.12.2020 у справі № 465/273/16-а, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що належний спосіб захисту порушеного права є саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість з пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності бездіяльності щодо невиплати нарахованої пенсії у спірних взаємовідносинах в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.139, 246, 250, 255, 257 - 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості по пенсії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.12.2019 по 31.01.2023.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат за період з 01.12.2019 по 30.01.2023 у загальній сумі 179410,31 грн. (сто сімдесят дев`ять тисяч чотириста десять гривень тридцять одна копійка).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1794 грн. 10 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2024.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова