Справа № 340/9905/23
Суддя: О.С. ПЕТРЕНКО
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/9905/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Петренко О.С., розглянувши у порядку письмового позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача : Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро МСЕ Кіровоградської обласної ради", вул. Ак. Корольова, 34/19, м. Кропивницький,25030

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ЛКК КНП "Поліклінічне об`єднання Кіровоградської міської ради"вул. Габдрахманова,5, м. Кропивницький,25009

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить

1)визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в не проведенні огляду та не прийнятті рішення щодо встановлення інвалідності та визначення відсотку працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;

2) зобов`язати відповідача прийняти матеріали медико-експертної справ ОСОБА_1 , провести огляд та прийняти рішення щодо встановлення йому інвалідності, та визначення відсотку працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому вказано, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач був військовослужбовцем призваним по мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 за №154-РС позивач звільнений з військової служби, відповідно до пп. «б» п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я) (а.с.14).

Підстава для звільнення: свідоцтво про хворобу від 29.06.2023 за №732, затв. постановою 18 регіонального ВЛК від 03.07.2023 (а.с.13).

Під час проходження служби позивач отримав травму закритий гвинтоподібний перелом нижньої третини правої великогомілкової кістки, уламковий перелом верхньої третини правої малогомілкової кістки, про що вказано у свідоцтві про хворобу №732.

Відповідно до листа від 29.08.2023 за №6/10500 начальником Кропивницького МТЦКСП направлено солдата у відставці ОСОБА_1 до КЗ "Кіровоградське обласне бюро СМЕ" на медичне обстеження для встановлення та визначення відсотку втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (а.с.15).

Позивач не погоджується з допущеною бездіяльністю, яка виразилась у неприйнятті в нього документів та, як наслідок, не проведені його огляду з метою встановлення інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частини 1, 2 ст. 2 цього Закону).

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі Положення № 402).

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 визначено, що військово-лікарська експертиза це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі ДІВ), компонентами ракетного палива (далі КРП), джерелами електромагнітних полів (далі ЕМП), лазерного випромінювання (далі ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази

До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК (пп. 2.6.1 п. 2.6. глави 2 розділу І Положення № 402).

Перелік військових лікувальних закладів, військових частин, лікувально-профілактичних закладів, в яких організовуються позаштатні постійно діючі ВЛК (ЛЛК), разом зі списком голів та заступників голів цих ВЛК (ЛЛК) на наступний календарний рік затверджує голова ЦВЛК за поданням начальників штатних ВЛК регіонів (пп. 2.6.6. п. 2.6. глави 2 розділу І Положення № 402).

За приписами пунктів 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 3).

Пункт 6.8 Глави 6 Розділу II Положення №402 передбачає, що на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - історія хвороби.

Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітини. Потребу в обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями. Огляд вказаними лікарями військовослужбовців, направлених на ВЛК для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або у звільненні від виконання службових обов`язків, проводиться за медичними показаннями.

Пункт 6.9 Глави 6 Розділу II Положення №402 передбачає, що при медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.

За змістом пунктів 20.1-20.2 Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.

Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Згідно з пунктом 20.4 Положення № 402 за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".

У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби", за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби штатні ВЛК (пункти 21.1,21.2 Положення № 402).

Пункт 22.3 Глави 22 Розділу II Положення №402 передбачає, що постанови ВЛК, які не підлягають затвердженню (контролю) штатною ВЛК, оформляються в день медичного огляду і видаються на руки особі, що пройшла медичний огляд, або в установленому порядку направляються у військову частину.

Постанова ВЛК про придатність військовослужбовця (військовозобов`язаного, резервіста) до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК не підлягає (пункт 22.7 Положення № 402).

Відповідно до пункту 22.12 Положення № 402 постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду.

Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про хворобу №732 встановлено, :

«п.12. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва : Наслідки закритого гвинтоподібного перелому (06.05.2023) нижньої третини правої великогомілкової кістки, уламковий перелом верхньої частини правої малогомілкової кістки, лікований оперативно (10.05.2023) відкрита репозиція та МОС пластиною та гвинтами правої великогомілкової кістки у вигляді консолідуючих переломів зазначених кісток з тимчасовим порушенням функції правої нижньої кінцівки. Травма тяжкого ступеня важкості. Травма, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків служби.

п.13. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю, тощо: На підставі ст. 81 гр. ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців» (а.с.13).

В подальшому, Кропивницьким МТЦКСП позивача направлено на медичне обстеження для встановлення інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності (а.с.15).

Відповідач, вказані документи залишив без розгляду вказуючи на недоліки у поданій медичній документації.

Повноваження, порядок та умови встановлення групи інвалідності визначаються Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р. №1317, Порядком встановлення МСЕК ступеня стійкості втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом МОЗ України від 05.06.2012р. №420 ( далі - Порядок № 420), а також Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом МОЗ України від 05.09.2011р. №561 (далі - Інструкції №561).

У відповідності до вимог ст. 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) інвалідом є особи зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Згідно до ст.3 наведеного Закону, передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Положення про медико-соціальну експертизу встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За п.п.17,18 згаданого вище Положення про медико-соціальну експертизу, передбачено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації та наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм та вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до п.19 Положення про медико-соціальну експертизу комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

У відповідності до п.20 Положення про медико-соціальну експертизу, комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Згідно до п.1.6 Порядку №420 при встановленні втрати професійної працездатності у відсотках і потреби у додаткових видах допомоги МСЕК виходить тільки з наслідків виробничої травми або професійного захворювання та пов`язаних з ними станів.

У випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40% - п.1.9 наведеного Порядку №420.

У відповідності до вимог п.2.1, п.п.2.2.2, 2.2.3п.2.2, п.2.3 п.п. 2.13.5 п.2.13 Порядку №420 ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлюється, виходячи з наслідків ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з урахуванням професійних здібностей, що є у потерпілого, клініко-функціональних можливостей і важливих професійних якостей, які дозволяють продовжувати виконання роботи за попередньою професією до нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання. Враховуються зниження кваліфікації, зменшення обсягу виконуваної роботи та важкість праці в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах від 5 до 100 відсотків.

Також, порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначається і Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р. №1317 (далі - Положення про встановлення інвалідності).

Пунктом 3 Положення про встановлення інвалідності передбачено, що медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

У відповідності до вимог п.11 наведеного Положення про встановлення інвалідності ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури.

За приписами п.24 Положення про встановлення інвалідності встановлено, що рішення, зокрема, обласної комісії може бути оскаржене до МОЗ.

При цьому, відповідно до п.8 та п.22 вищенаведеного Положення про встановлення інвалідності визначено, що інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Повторний огляд інвалідів з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки - п.22 Положення про встановлення інвалідності.

Також і згідно пункту 1.13 Інструкції №561 передбачено, що інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюється до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що саме до відання Медико-соціальних експертних комісій віднесено повноваження щодо встановлення ступеню втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності після повного медичного обстеження осіб, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клінічно-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, що підтверджують стійке порушення функцій організму, які спричиняють обмеження життєдіяльності. При цьому, встановлено, що за рішенням МСЕК, яке оформлюється актом огляду відповідної особи, інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) встановлюється лише на певний строк, який зазначається у акті огляду та у довідці, яка видається особі, стосовно якої проводився огляд, зокрема, на один - три роки, але до першого числа місяця, що настає за місяцем на який призначено повторний переогляд.

З матеріалів справи встановлено, що комісією не було проведено засідання за документами щодо позивача, з мотивів їх подання не в повному обсязі.

У відзиві відповідач також вказав, що документи надані позивачем не розглянуто в зв`язку з їх передчасністю подання (не завершено лікування ОСОБА_1 ).

При цьому, як свідчать долучені до справи докази, позивач звільнений з військової служби в зв`язку з непридатністю, внаслідок отриманої травми.

Відповідно до листа від 29.08.2023 за №6/10500 начальником Кропивницького МТЦКСП направлено солдата у відставці ОСОБА_1 до КЗ "Кіровоградське обласне бюро СМЕ" на медичне обстеження для встановлення та визначення відсотку втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Однак, відповідач вказані обставини залишив поза увагою.

Суд звертає увагу, що бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є його пасивна поведінка, а тому, залишаючи документи, які направлені ОСОБА_1 без уваги, відповідач діяв не на підставі та не в межах власних посадових обов`язків, а тому у вказаній частині позов підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог, які стосуються прийняття рішення про встановлення ОСОБА_1 інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності, суд вказує наступне.

Судовому захисту підлягає лише порушене право. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Обов`язковою умовою визнання протиправним рішення є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Суд зазначає, що вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи, причини інвалідності є дискреційними повноваженнями відповідних комісій та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань, в той час як адміністративний суд, відповідно до положень КАС України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.09.2019 у справі № 215/3246/17 та від 09.12.2019 у справі № 160/9746/18.

Отже, позовні вимоги, що стосуються прийняття рішення про встановлення ОСОБА_1 інвалідності та визначення відсотку втрати працездатності задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином проаналізувавши приписи законодавства України та надавши оцінку ключовим доводам сторін та обставинам цієї справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Комунального закладу "Кіровоградське обласне бюро МСЕ Кіровоградської обласної ради", яка полягає в не проведенні огляду та не прийнятті рішення щодо встановлення ОСОБА_1 інвалідності та визначення відсотку працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Зобов`язати Комунальний закладу "Кіровоградське обласне бюро МСЕ Кіровоградської обласної ради" розглянути і вирішити, відповідно до положень чинного законодавства України, питання щодо проведення медичного обстеження ОСОБА_1 , на підставі поданих ним медичних документів, з урахування висновків викладених у судовому рішенні та повідомити заявника про результати розгляду.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО