Справа № 260/408/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2024 рокум. Ужгород№ 260/408/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), у якій просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди військовою частиною НОМЕР_2 , головному сержанту, ст. сержанту ОСОБА_1 , встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, головному сержанту, ст. сержанту ОСОБА_1 встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року брав участь у заходах по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України перебуваючи в Донецькій області у військовій частині НОМЕР_2 , а відтак вважає, що за період з серпня по грудень 2022 року він має право на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, у розрахунку 100000,00 грн. на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду 14 лютого 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розглядати таку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

15 лютого 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив та просив суд у задоволенні такого відмовити. Зазначив, що для отримання винагороди у розмірі 100000,00 грн. військовослужбовець має приймати участь у бойових діях або забезпечувати здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора. Сам факт перебування військовослужбовця (у складі військової частини) в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною, включеної до складу діючих угрупувань військ оборони держави (зокрема до оперативно-тактичні угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Донецьк», « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») не є обов`язковою умовою виплати додаткової винагороди в максимальному розмірі (100 тис. грн.). Крім того, зазначив, що, як вказує позивач у своєму позові, він з 21.10.2022 по 31.10.2022 перебував у відпустці за сімейними обставинами, а з 29.10.2022 по 09.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом апендицит, що не пов`язано з бойовим пораненням, або з проходженням військової служби. В подальшому, позивач перебував у відпустці у зв`язку з лікуванням з 12.11.2022 по 11.12.2022, тобто, також не пов`язано з захистом Батьківщини та проходженням військової служби, в той же час, йому було нараховано та виплачено додаткову винагороду, згідно чинного законодавства України. Будь-яких доказів того, що позивач безперервно, протягом зазначеного ним у своєму позові періоду, приймав участь в бойових діях та перебував на бойових позиціях, позивачем до позовної заяви не додано. Відтак, представник відповідача вважає, що позивач не має права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 24.02.2022 по 16.11.2022, передбаченої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

29 лютого 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду витребувано від військової частини НОМЕР_2 належним чином завірені копії наказів, на підставі яких позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р за період з 24.02.2022 року по 30.11.2022 рік.

06 березня 2024 року позивачем було подано до суду відповідь на відзив разом з клопотанням про витребування доказів.

11 березня 2024 року через підсистему «Електронний суд», на виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, від відповідача надійшли належним чином завірені копії на підставі яких позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період з 24.02.2022 року по 30.11.2022 року.

13 березня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було задоволено клопотання позивача та витребувано від відповідача бойові накази (бойові розпорядження), журнали бойових дій (вахтові журнали), журнали ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, поза термінове, постові відомості, рапорти (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону) про участь ОСОБА_1 у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням кількості днів участі ОСОБА_1 у таких діях та заходах. А також інформацію щодо того, де саме (населений пункт) та яку саме роботу виконував ОСОБА_1 в період несення ним військової служби з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року.

26 березня 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд», на виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року, від відповідача надійшли витяги із журналу бойових дій групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 та витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 серпня 2020 року між Міністерством оборони в особі командира військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу.

Згідно з виданою командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_3 довідкою від 10.04.2023 року №224, старший сержант ОСОБА_1 в період з 30.04.2018 по 06.06.2018, з 17.12.2018 по 20.01.2019, з 30.01.2019 по 30.06.2019, з 10.07.2019 по 11.08.2019, з 20.03.2020 по 01.06.2020, з 12.06.2020 по 01.08.2020, з 11.08.2020 по 23.11.2020, з 14.09.2021 по 13.07.2022, з 13.07.2022 по 23.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецької області.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.12.2022 року №358, старшого сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта взводу технічного забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 18 грудня 2022 року №251-РС у запас за підпунктом «Г» (за сімейними обставинами), - у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 23.12.2022 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення 24.12.2022 року.

Згідно з наданими військовою частиною НОМЕР_2 витягів із журналу бойових дій групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 вбачається наступне:

- 24.02.2022 року - особовий склад групи матеріального забезпечення виконує завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади, на ТКП бригади в районах АДРЕСА_2 . Для ведення бойових дій особовий склад групи матеріального забезпечення не залучався;

- 01.03.2022 року відповідно до запису в журналі бойових дій №7 інв.№77 від 24.02.2022 року група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_3 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_2 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 ;

- 01.04.2022 року - особовий склад групи матеріального забезпечення виконує завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади, на ТКП бригади в районах АДРЕСА_3 . Для ведення бойових дій особовий склад групи матеріального забезпечення не залучався;

- 01.05.2022 року - особовий склад групи матеріального забезпечення виконує завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади, на ТКП бригади в районах АДРЕСА_2 . Для ведення бойових дій особовий склад групи матеріального забезпечення не залучався;

- 05.06.2022 року - відповідно до запису в журналі бойових дій №34 інв.№77 від 24.02.2022 року з 05.06.2022 року по 10.06.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_4 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_2 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 .

Згідно з витягами із журналу бойових дій групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 вбачається:

- 20.07.2022 року - відповідно до запису в журналі бойових дій №4 інв. №77/2 від 01.07.2022 року з 20.07.2022 року по 30.07.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_2 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_2 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 ;

- 10.08.2022 року відповідно до запису в журналі бойових дій №7 інв. №77/2 від 01.07.2022 року з 10.08.2022 року по 19.08.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_2 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_2 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 ;

- 10.09.2022 року відповідно до запису в журналі бойових дій №12 інв. №77/2 від 01.07.2022 року з 10.09.2022 року по 19.09.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_2 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_2 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1 ;

- 10.10.2022 року відповідно до запису в журналі бойових дій №18 інв. №77/2 від 01.07.2022 року з 10.08.2022 року по 19.08.2022 рік група виконувала бойові (спеціальні) завдання на лінії бойового зіткнення з противником в районі АДРЕСА_2 на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділів військової частини НОМЕР_2 першого ешелону оборони до батальйону включно. Для виконання завдань залучений старший сержант ОСОБА_1

01.11.2022 року відповідно до запису в журналі бойових дій інв.№77 від 24.02.2022 року особовий склад групи матеріального забезпечення виконує завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади, на ТКП бригади в районах АДРЕСА_5 . Для ведення бойових дій особовий склад групи матеріального забезпечення не залучався

На виконання ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 року військовою частиною НОМЕР_2 було надано витяги з наказів на підставі яких позивачу нараховувалась додаткова винагорода у період дії воєнного стану, передбачена Постановою №168 за лютий 2022 року у розмірі.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.03.2022 року №228 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за лютий 2022 року за період з 24.02.2022 року по 28.02.2022 року р з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2022 року №500 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за березень 2022 року за період з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2022 року №777 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за квітень 2022 року за період з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.06.2022 року №1217 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за травень 2022 року за період з 01.05.2022 року по 30.05.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.07.2022 року №1603 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за червень 2022 року за період з 01.06.2022 року по 04.06.2022 року та 11.06.2022 року по 30.06.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди, а за період з 05.06.2022 року по 10.06.2022 рік з розрахунку 100000,00 грн. додаткової винагороди.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.08.2022 року №1834 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за липень 2022 року за 10 днів з розрахунку 100000,00 додаткової винагороди у сумі 32258,06 грн., та за 21 день з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди у сумі 20322,58 грн.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.09.2022 року №2401 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за серпень 2022 року за 10 днів з розрахунку 100000,00 додаткової винагороди у сумі 32258,06 грн., та за 21 день з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди у сумі 20322,58 грн.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2022 року №2963 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за вересень 2022 року за 10 днів з розрахунку 100000,00 додаткової винагороди у сумі 32258,06 грн., та за 21 день з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди у сумі 20322,58 грн.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 02.11.2022 року №3531 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за вересень 2022 року за 10 днів з розрахунку 100000,00 додаткової винагороди у сумі 32258,06 грн., та за 21 день з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди у сумі 20322,58 грн.

За витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.12.2022 року №4203 про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану передбачено виплату позивачу за листопад 2022 року за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року з розрахунку 30000,00 грн. додаткової винагороди.

Відповідно до картки особового рахунку працівника ОСОБА_1 за 2022 рік табельний номер 213900 відповідачем було нараховано та сплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі 30000,00 грн. та 70000,00 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в таких розмірах:

у березні 2022 року 5357,14 грн. (за лютий 2022 року);

у квітні 2022 року 29032,26 грн. та 3225,81 грн. відповідно (за березень 2022 року);

у травні 2022 року 30000,00 грн. (за квітень 2022 року);

у червні 2022 року 30000,00 грн. (за травень 2022 року);

у липні 2022 року 24000,00 грн. та 20000,00 грн. відповідно (за червень 2022 року);

у серпні 2022 року 20322,58 грн. та 32258,06 грн. відповідно (за липень 2022 року);

у вересні 2022 20322,58 грн. та 32258,06 грн. відповідно (за серпень 2022 року);

у жовтні 2022 року 20000,00 грн. та 33333,33 грн. відповідно (за вересень 2022 року);

у листопаді 2022 року 20322,58 грн. та 32258,06 грн. відповідно (за жовтень 2022 року).

Позивач посилаючись на те, що 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року брав участь у заходах по забезпеченню оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України перебуваючи в Донецькій області у військовій частині НОМЕР_2 , вважає неправомірною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. у розмірі 100000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, у зв`язку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).

За змістом пункту 2 Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги).

У пункті 8 Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно» замінено словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

В решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, у 2022 році не змінювався.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень на місяць є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану та підлягає збільшенню до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до пункту 21 постанови Кабінету Міністрів України №168, доповненого згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793, яка підлягала застосуванню з 24 лютого 2022 року, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, телеграмою від 07.03.2022 №248/1217 Міністр оборони України (зміст телеграми відтворено в постанові Верховного Суду від 25.01.2024 №560/1216/23) довів до відома, зокрема, командирів (начальників) військових частин, вимогу щодо виплати військовослужбовцям Збройних Сил України за періоди безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у розрахунку на місяць (пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Відповідач в свою чергу посилається на те, що сам факт перебування військовослужбовця (у складі військової частини) в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною, включеної до складу діючих угрупувань військ оборони держави (зокрема до оперативно-тактичні угрупування «Схід», «Донецьк», «Лиман») не є обов`язковою умовою виплати додаткової винагороди в максимальному розмірі. Обов`язковою умовою для отримання максимальної додаткової винагороди є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях (або виконання спеціальних бойових завдань, що зокрема підтверджується бойовими наказами/розпорядженнями, журналами ведення бойових дій та інш.). Саме участь військовослужбовця у бойових діях пов`язана з максимальними ризиками загинути або отримати поранення (каліцтво), за що державою передбачено виплату додаткової винагороди у максимальному розмірі.

Суд відхиляє такі твердження відповідача з огляду на те, що п.1 постанови КМУ №168 від 28.01.2022 року передбачено, що установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відтак, суд наголошує, що постанова КМУ №168 від 28.02.2022 року визначає як підставу для виплати збільшеної до 100000 грошової винагороди безпосередню участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Так, для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до постанови №168, необхідно керуватися саме положеннями згаданої постанови та встановити обставини безпосередньої участі військовослужбовця у 1) бойових діях або 2) забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи протягом спірного періоду ОСОБА_1 входив до складу групи матеріального забезпечення, що сторонами не заперечується.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2023 року №224, старший сержант ОСОБА_1 в період з 30.04.2018 по 06.06.2018, з 17.12.2018 по 20.01.2019, з 30.01.2019 по 30.06.2019, з 10.07.2019 по 11.08.2019, з 20.03.2020 по 01.06.2020, з 12.06.2020 по 01.08.2020, з 11.08.2020 по 23.11.2020, з 14.09.2021 по 13.07.2022, з 13.07.2022 по 23.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецької області.

Довідка видана на підставі зокрема, наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Схід» від 24.09.2021 №254; наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Донецьк» від 25.07.2022 №35; наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» від 22.07.2022 №40/дск; наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» від 10.112022 №151/дск; наказу командира оперативно-тактичного угруповання «Лиман» від 10.01.2023 №10/дск.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 повноваження щодо затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, надано саме Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій. Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади , Курахівська міська територіальна громада за винятком смт Гостре, Мирноградська міська територіальна громада є зонами бойових дій з 24 лютого 2022 року по теперішній час. С. Катеринівка Лиманської міської територіальної громади Донецької області була зоною бойових дій в період з 25.02.2022 року по 14.04.2022 року та 26.09.2022 року по 31.12.2022 року (позивач перебував там у березні 2022 року).

Позивач стверджує, що з 24.02.2022 року він знаходився на військовій службі в селищі Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, де ризикуючи своїм життям з можливістю отримання поранення або загинути забезпечував транспортування боєприпасів, паливно-мастильних припасів та продуктів харчування в населені пункти, а саме Мар`їнка, Красногорівка, Бахмут, Маріуполь, Волноваха, Слов`янськ, що узгоджується з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.

Через декілька місяців бригада матеріального забезпечення в якій перебував також позивач була передислокована в іншому напрямку в м. Курахово Донецької області, де, як стверджує позивач, він займався тим самим про що зазначено вище.

У липні 2022 року бригаду було передислоковано до м. Мирноград Донецької області, де позивач продовжував забезпечувати здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Відповідно до наданих відповідачем витягів із журналу бойових дій позивач в період з лютого по жовтень 2022 року виконував завдання з логістичного забезпечення підрозділів бригади в районах н.п. Велика Новосілка, нп. Бахмут, АДРЕСА_3 , та залучався до бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення.

Відтак матеріали справи містять докази на підтвердження безпосередньої участі позивача в спірні періоди у бойових діях та заходах, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168.

Будь-яких відомостей щодо неналежного виконання обов`язків військової служби або наявності інших обставин, що б виключали наявність у такого права на отримання передбаченої законодавством додаткової винагороди, відповідач не заявляє.

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки, відповідно до положень ст. 17 Конституції України, є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Нормами ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (ст. 17 Конституції України).

За змістом статей 17, 65 Основного Закону України громадяни України, які захищають Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, виконують конституційно значущі функції, тож держава повинна надавати їм і членам їхніх сімей особливий статус та забезпечувати їх додатковими гарантіями соціального захисту відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України як під час проходження служби, так і після її закінчення; закріплення в Конституції України обов`язку держави щодо забезпечення соціального захисту громадян України, які захищають Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України, є запорукою його реалізації державою та недопущення зниження рівня соціального захисту цих осіб та членів їхніх сімей (Рішення Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018, від 25 квітня 2019 року №1-р(II)/2019).

Розвиваючи зазначені юридичні позиції, Конституційний Суд України у своєму рішенні №7-р(II)/2022 від 12 жовтня 2022 року зазначив, що зі змісту ч. 1, 2, 5 ст. 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з ч. 1 ст. 46, ч. 1 ст. 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.

Враховуючи реалії, пов`язані зі збройною агресією російської федерації проти України, головну роль в обороні Української держави, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності відіграють Збройні Сили України та інші військові формування, які своєю мужньою боротьбою здійснюють ефективний захист Української держави та Українського народу. З огляду на що виконання державою конституційного обов`язку щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців покликане не тільки забезпечити соціальний захист кожного з них індивідуально, а й сприяти ефективному виконанню громадянами України обов`язку щодо захисту Вітчизни - України, її суверенітету, незалежності та територіальної цілісності.

В умовах воєнного стану держава зобов`язана мобілізувати всі доступні їй ресурси для посилення своєї обороноздатності та відсічі збройної агресії російської федерації. Відтак усебічна підтримка військовослужбовців Збройних Сил України є одним із засобів розширення оборонних можливостей держави.

Конституційний Суд України зазначав, що статус військовослужбовців обумовлює високий ризик отримання поранення, ушкодження здоров`я чи навіть загибелі під час виконання службових обов`язків під час захисту Вітчизни (Рішення Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022).

Конституційний Суд України в Рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 наголосив на тому, що організаційно-правові та економічні заходи, спрямовані на забезпечення належного соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей, пов`язані не з втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а з особливістю виконуваних ними обов`язків щодо забезпечення однієї з найважливіших функцій держави - захист суверенітету і територіальної цілісності України (частина перша статті 17 Основного Закону України); потреба в додаткових гарантіях соціального захисту цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Окрім того, Конституційний Суд України у Рішенні від 06 квітня 2022 року №1-р(II)/2022 вказав, що ч. 5 ст. 17 Конституції України викладено так, що реалізація права на соціальний захист осіб, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей потребує якісного і ефективного законодавчого регулювання та запровадження механізмів забезпечення їх державної підтримки; а також, що з урахуванням вимог ч. 5 ст. 17 Конституції України метою законодавчого регулювання в цій сфері є як усебічне соціальне забезпечення військовослужбовців, яке компенсуватиме установлені законом обмеження та умови служби, властиві цій категорії громадян, так і підвищення мотивації особового складу Збройних Сил України у виконанні ними покладених на них функцій щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військовослужбовець, виконуючи накази командування щодо здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не повинен перейматися питаннями імовірності недотримання військовою частиною, яка уособлює в собі державу, усіх встановлених формальностей, що в подальшому може впливати на його особисті права, у тому числі право на отримання спірної додаткової винагороди.

Принцип належного урядування не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Конституційний Суд України неодноразового акцентував на тому, що держава, виконуючи свій головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини повинна не тільки утримуватися від порушень чи непропорційних обмежень прав і свобод людини, але й вживати належних заходів для забезпечення можливості їх повної реалізації кожним, хто перебуває під її юрисдикцією; з цією метою законодавець та інші органи публічної влади мають забезпечувати ефективне юридичне регулювання, яке відповідає конституційним нормам і принципам, та створювати механізми, необхідні для задоволення потреб та інтересів людини (Рішення від 1 червня 2016 року №2-рп/2016).

Наведені юридичні позиції Конституційного Суду України є застосовними до реалізації також соціальних та економічних прав і свобод людини, оцінки державного втручання до їх сфери, зокрема права на соціальний захист.

Позивач у спірні періоди виконував свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в тому числі, шляхом безпосередньої участі у бойових діях, у зв`язку з чим піддавався постійному ризику для життя і здоров`я.

Будь-яких відомостей щодо неналежного виконання обов`язків військової служби або наявності інших обставин, що б виключали наявність у такого права на отримання передбаченої законодавством додаткової винагороди, відповідач не заявляє.

Відтак, приходить до висновку про те, що військова частина НОМЕР_2 протиправно не видала наказ про призначення та нарахування позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. з 24 лютого 2022 року по 13 липня 2022 року та 14 липня 2022 року по 21 жовтня 2022 року.

Поряд з цим, суд зазначає, що позивач згідно з відпускним квитком військової частини НОМЕР_2 №1648 від 21.10.2022 року у період з 22.10.2022 по 31.10.2022 перебував у відпустці за сімейними обставинами

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №5042/1476 ОСОБА_1 з 29.10.2022 року по 09.11.2022 рік перебував на лікуванні у стаціонарі у КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» УМР. Захворювання не пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджено довідкою військово-лікарської комісії №97/2 від 09.11.2022 року.

У період з 12.11.2022 року по 11.12.2022 року позивач перебував у відпустці за хворобою, що підтверджено відпускним квитком військової частини НОМЕР_2 від 11.11.2022 року №1845.

Відтак, суд доходить висновку що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу додаткову винагороду встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 22.10.2022 року по 30.11.2022 року в розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах не належить задоволенню.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, головному сержанту, ст. сержанту ОСОБА_1 , встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 21.10.2022 року в розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 242-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_1 , встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 21.10.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 24.02.2022 року по 13.07.2022 року та з 13.07.2022 року по 21.10.2022 року в розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич