Справа № 280/3704/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2024 року м. Дніпросправа № 280/3704/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Щербака А.А., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р. (суддя Богатинський Б.В) в адміністративній справі №280/3704/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_2 з 04 квітня 2022 р. по 30 вересня 2022 р., з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 04 квітня 2022 р. по 30 вересня 2022 р., виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 р.» на 1 січня 2022 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. № 704, з урахуванням виплаченої суми.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено про те, що позивач є батьком ОСОБА_2 , який проходив військову службу за призовом з 04.04.2022. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.01.2023 № 30 ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу у зв`язку із смертю. Позивач вважає, що його сину під час проходження військової служби грошове забезпечення виплачувалось не у повному розмірі і тому він, як батько загиблого військовослужбовця, має право на отримання грошового забезпечення, як це передбачено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 р. № 260.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для задоволення позову. Скаржник також заперечує проти стягнення за його рахунок витрат на правничу правову допомогу, оскільки розгляд справи здійснено судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Письмові відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04 квітня 2022 р. №56, старшого лейтенанта запасу ОСОБА_2 призвано 04 квітня 2022 р. на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_6 на посаду заступника командира роти з морально психологічного забезпечення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 . Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 30 січня 2023 р. №30 старшого лейтенанта ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_8 , не пов`язаною з виконанням військової служби (самогубством), виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 та всіх видів забезпечення. 14 квітня 2023 р. ОСОБА_1 через представника звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із запитом про надання інформації стосовно розміру та видів виплат грошового забезпечення ОСОБА_2 . Листом від 28 квітня 2023 р. №1698 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено, що ОСОБА_2 перебував на його фінансовому забезпеченні, визначення розміру його посадового окладу, окладу за військовим званням здійснено шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 р. , на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704.

Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 04 квітня 2022 р. по 30 вересня 2022 р., виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 р. помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 р., ОСОБА_1 , як батько померлого ОСОБА_2 , звернувся до суду з вимогою про зобов`язання відповідача здійснити відповідний розрахунок та виплатити йому зазначене грошове забезпечення із урахуванням вже виплачених раніше сум його сину.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача наявний обов`язок розрахувати розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , виходячи з розміру його посадового окладу і окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 р., на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМУ № 704 та виплатити зазначене грошове забезпечення з урахуванням вже виплачених сум його батьку ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає наступне.

Правовою підставою звернення позивача до суду, як зазначено ним у позовній заяві, є пункт 12.1 розділу ХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 р. № 260.

Колегія суддів звертає увагу, що розділом ХІІ Порядку № 260 врегульовано питання виплати надбавки за безперервний стаж на шифрувальній роботі, що немає відношення до суті спору. Натомість, виплата грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими передбачена розділом ХХХ цього ж Порядку.

Так, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Таким чином, Порядок № 260 передбачає виплату грошового забезпечення, яке належало військовослужбовцю за життя, проте не було ним отримано, та грошове забезпечення, право на яке виникло у військовослужбовця до дня загибелі.

Під "належним, але не отриманим" розуміється грошове забезпечення, яке було нараховано, тобто визначена конкретна сума до виплати, але не отримана військовослужбовцем у зв`язку із обставиною, у тому числі, його загибелі (смерті).

Грошове забезпечення, на яке у військовослужбовця виникло право за життя, означає, перш за все, відсутність спору щодо його нарахування або вирішення спору на користь військовослужбовця судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просить вирішити спір про право його сина на отримання грошового забезпечення в іншому розмірі, ніж воно виплачувалось за життя останнього. При цьому, відповідач наполягає на правомірності нарахування грошового забезпечення ОСОБА_2 під час проходження ним військової служби.

Колегія суддів зазначає, що перевірка правильності нарахування грошового забезпечення здійснюється судом за позовом військовослужбовця, який звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Особи, зазначені у розділі ХХХ Порядку № 260, у тому числі батько померлого військовослужбовця, мають право тільки на безспірні суми грошового забезпечення.

Позивач не надав суду доказів того, що відповідач відмовив йому у виплаті належного ОСОБА_2 грошового забезпечення, але не отриманого останнім за життя.

Суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин та вирішив спір, право вимоги за яким не належить ОСОБА_1 .

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 р. в адміністративній справі №280/3704/23 - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 19 березня 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя А.А. Щербак

суддя О.О. Круговий