Справа № 380/10984/23
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 рокусправа № 380/10984/23
м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-2) у якій просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.03.2023 року № 88 щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу з 23.02.2023 року пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням нового показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії та виплатити недоплачені суми.

В обґрунтування позову зазначено те, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 08.01.2017 року отримує пенсію за віком по Списку № 2, згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказав, що 07.01.2022 року позивачу виповнилося 60 років та він набув право на призначення пенсії за віком, згідно ст.ст. 26, 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Повідомив, що 23.02.2023 року позивач звернувся через портал електронних послуг із відповідною заявою про призначення пенсії за віком, надавши всі необхідні документи. Зазначив, що листом відповідача-1 від 19.03.2023 року за № 1300-5209-8/38809 надіслано позивачу рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.03.2023 року № 88. Цим рішенням, як стверджує позивач, відмовлено йому у призначенні пенсії, а відмова мотивована тим, що позивачу уже призначена пенсія за віком, з 08.01.2017 року, тому відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком повторно. Позивач вказав, що листом відповідача-11 від 21.03.2023 року № 6809-4815/Г-52/8-1300/23 відмовлено позивачу у застосуванні нового показника для обчислення пенсії у 2023 році за три останні роки (2020-2022 роки), що становить 12236,71 грн у зв`язку з відсутністю права. Зазначив, що у даному листі відповідач-1 обґрунтовує свою відмову з посиланням на рішення відповідача-2, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Позивач вказав, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника) на інший. Тобто, на переконання позивача, вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які визначені саме Законом №1058-IV. Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. При цьому зазначив, що йому з 07.01.2017 призначено пенсію за віком по Списку № 2, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом № 1058-IV, тобто в спірному випадку має місце призначення пенсії позивачеві за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший вид в межах одного закону. Таким чином, позивач зазначив, що застосування в спірних правовідносинах норм частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним. Тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 24.05.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Від відповідача-2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 42971ел від 09.06.2023) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що позивач з 08.01.2017 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за віком призначену відповідно до ч. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV на пільгових умовах за Списком № 2. Позивач скористався правом виходу на пенсію за віком на 5 років раніше загальновстановленого віку. Наявність пільгового стажу за списком № 2, як стверджує відповідач-2, не передбачає пільг при розрахунку розміру пенсії за віком. Пенсія позивача за віком обчислена при страховому стажі 43 роки 02 місяці 29 днів (стаж враховано по 28.02.2021), в тому числі список № 2 - 13 років 03 місяці 05 днів (індивідуальний коефіцієнт стажу - 0,43167). Середньомісячний заробіток, визначений за період роботи відповідно до даних персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2017, обчислений із застосуванням осучасненої з 01.03.2023 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (7405,03 грн), становить 13396,51 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,80911). З 01.03.2023 розмір пенсії становить 5882,63 грн, в т. ч.: 5782,87 грн. - розмір пенсії за віком (13396,51 грн х 0,43167); 99,76 грн - доплата за понаднормовий стаж, понад 35 років, за 08 років (8 % від 1247,00 грн). Пенсійне забезпечення позивача здійснюється відповідно до чинного законодавства згідно з поданими документами про стаж та заробітну плату.

Відповідач-2 вважає, що відсутні правові підстави для перерахунку пенсії - переведення на пенсію за тим же Законом, за яким і призначено пенсію із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 року у розмірі 12236,71 грн, що застосовується у 2023 році для призначення пенсії. Вказана позиція відповідача-2 обґрунтована приписами ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно з якими переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії. З положень наведених норм закону слідує, що ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано випадок переведення громадянина з одного виду пенсії, призначеної у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на інший вид пенсії, передбачений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Просив у задоволенні позову відмовити.

Від відповідача-1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 43811 від 13.06.2023) у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Отже, підстави для врахування під час обчислення розміру пенсії за нормами Закону № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2020, 2021, 2022 роки відсутні, адже робота передбачена списком № 2, дає право виходу на пенсію за віком на 5 років раніше загальновстановленого віку. Цією пільгою заявник скористався. Однак, наявність пільгового стажу за списком № 2 не передбачає пільг при розрахунку розміру пенсії за віком.

Повідомив, що пенсія за віком позивачу обчислена при страховому стажі 45 років 02 місяці 29 днів (стаж враховано по 28.02.2023), в тому числі список № 2 13 років 03 місяці 05 днів (індивідуальний коефіцієнт стажу 0,45167). Середньомісячний заробіток, визначений за період роботи відповідно до даних персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2017, обчислений із застосуванням осучасненої з 01.03.2023 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (7405,03 грн), становить 13396,51 грн. (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,80911). Зазначив, що з 01.04.2023 розмір пенсії ОСОБА_1 становить 6175,50 грн, в т. ч.: - 6050,80 грн - розмір пенсії за віком (13396,51 грн х 0,45167); 124,70 грн - доплата за понаднормовий стаж, понад 35 років, за 10 років (10% від 1247,00 грн). Пенсійне забезпечення ОСОБА_1 здійснюється відповідно до чинного законодавства згідно з поданими документами про стаж та заробітну плату. Враховуючи вищенаведене, відповідач-1 вважає, що ОСОБА_1 скористався правом виходу на пенсію за віком у 2017 році, в органів Пенсійного фонду відсутні підстави для застосування ОСОБА_1 при розрахунку пенсії середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки. Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання (вх. № 53359 від 14.07.2023) у якому просив при прийнятті рішення врахувати правову позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 у справі № 500/696/23, а також посилання на викладені у ній позиції Верховного Суду.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 призначено пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 08.01.2017 відповідно до частини 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону 1058.

Пенсія за віком обчислена при страховому стажі 43 роки 02 місяці 29 днів (стаж враховано по 28.02.2021), в тому числі список № 2 13 років 03 місяці 05 днів (індивідуальний коефіцієнт стажу 0,43167). Середньомісячний заробіток, визначений за період роботи відповідно до даних персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2017, обчислений із застосуванням осучасненої з 01.03.2023 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (7405,03 грн), становить 13396,51 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,80911).

З 01.03.2023 розмір пенсії позивача становить 5882,63 грн, в т. ч.: 5782,87 грн - розмір пенсії за віком (13396,51 грн. х 0,43167); 99,76 грн - доплата за понаднормовий стаж, понад 35 років, за 08 років (8% від 1247,00 грн).

ОСОБА_1 , звернувся за допомогою системи веб-порталу електронних послуг із заявою від 23.02.2023 № 30, щодо переведення перерахунку пенсії перехід на пенсію за іншим Законом, згідно Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.03.2023 № 88 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » встановлено, що заявник для перерахунку пенсії надав наступні документи: паспорт, картку платника податків, трудову книжка. Відповідно п. 3 ст. 45 та п. 1 ст. 10 Закону України, особа яка має право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором. ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 08.01.2017, згідно ч.1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи зазначене, вищевказаним рішенням відмовлено ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, відповідно до заяви від 23.02.2023 № 30, у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.03.2023 № 6809-4815/Г-52/8-1300/23 повідомлено позивача про те, що згідно з пунктом 3 статті 45 Закону 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Враховуючи вищенаведене та норми статті 45 Закону 1058 в органів Пенсійного фонду відсутні підстави для застосування при розрахунку пенсії позивача з середньої заробітної плати по Україні за 2023 роки.

Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.03.2023 року № 88 щодо відмови позивачу у переведенні на пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, тому звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Розмір пенсії за віком визначається за правилами статті 27 Закону № 1058. Частина перша цієї статті дає для визначення пенсії наступну формулу: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Водночас, згідно з частини 2 статті 40 Закону № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Частиною 3 статті 45 Закону № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Пунктом 4-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що для осіб яким пенсія призначена до набрання чинності Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи збережено встановлення мінімального розміру пенсії за віком і доплати за понаднормовий стаж за наявності в жінок 20 років страхового стажу.

За кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше, ніж на 1% мінімального розміру пенсії за віком.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджує Кабінет Міністрів України і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 призначено пенсію на пільгових умовах за списком № 2 з 08.01.2017 відповідно до частини 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону 1058.

У свою чергу, пенсія за віком позивача обчислена при страховому стажі 43 роки 02 місяці 29 днів (стаж враховано по 28.02.2021), в тому числі список № 2 13 років 03 місяці 05 днів (індивідуальний коефіцієнт стажу 0,43167). Середньомісячний заробіток, визначений за період роботи відповідно до даних персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2017, обчислений із застосуванням осучасненої з 01.03.2023 середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (7405,03 грн), становить 13396,51 грн (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,80911).

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Тобто, пенсії на пільгових умовах згідно з п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначаються за нормами Закону № 1058.

Тобто, зважаючи на те, що пенсія за віком на пільгових умовах обчислюється в тому ж порядку та розмірі, що і пенсія за віком, то позивач звернувшись 23.02.2023 до територіального органу Пенсійного фонду України фактично просив обчислити йому той самий вид пенсійного забезпечення, який йому виплачується (пенсію за віком).

Оскільки мало місце призначення одного й того самого виду пенсії (пенсії за віком), суд вважає, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком (у спірному випадку пенсії за віком на пільгових умовах).

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 29 листопада 2022 року у справі № 560/4589/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 107598772), в якій Верховний Суд надав відповідь на таке питання: який показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України має застосовуватись при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У вказаній справі Верховний Суд вказав, що оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.

При цьому, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 242 КАС України суд не знаходить підстав враховувати наведену представником позивача позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладену у постанові від 10.07.2023 у справі № 500/696/23.

Крім того, щодо врахування наведених у вказаній постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду, викладену у постанові висновків Верховного Суду, суд зазначає таке.

У вказаній постанові, суд апеляційної інстанції покликається на висновки Верховного Суду у постановах від 05.07.2018 у справі № 565/645/17, від 23.10.2018 у справі № 317/4184/16, від 31.05.2019 у справі № 344/7053/17, від 17.01.2020 у справі № 591/5266/16-а, від 19.01.2022 у справі № 528/639/17.

Суд зазначає, що такі є нерелевантними до спірних правовідносин, у зв`язку з тим, що в наведених постановах досліджувалися питання наявності підстав для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 3 роки, що передують даті звернення за призначенням пенсії, у зв`язку з переведенням позивачів з пенсії державного службовця (Закон України «Про державну службу») та пенсії осіб, звільнених з військової служби (Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Зі схожих міркувань судом не враховується правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі № 876/5312/17, оскільки у вказаній справі позивачу було призначено пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 55 Закону № 1788-XII (робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах).

З урахуванням викладеного, всебічно та в повному обсязі дослідивши та оцінивши в сукупності обставини справи та доводи учасників процесу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для повторного врахування відповідачами показника середньої заробітної плати по Україні за 3 роки, що передують даті звернення за призначенням пенсії, а відтак і для задоволення позову.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122 Донецька область м. Слов`янськ площа Соборна 3; ) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.П. Качур