Справа № 240/33685/23
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Семенюка М.М.,
з участю секретаря судового засідання Федорчук Д.В.,
представника відповідача Циганенко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про розподіл судових витрат у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
Позивачем 14.03.2024 до закінчення судових дебатів у справі була подана заява про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Рішенням суду від 14.03.2024 в справі № 240/33685/23 позов було задоволено.

При прийнятті рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, орієнтовна сума яких було визначено позивачем в розмірі 15000 грн (а.с.5), що, відповідно до п.3 ч.1 ст. 252 КАС України, є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

15.03.2024 представник позивача подав заяву, в якій просив вирішити питання про стягнення з Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн по справі № 240/33685/23 до якої подав документи на підтвердження розміру понесених витрат - договір про надання правничої допомоги від 17.02.2024, акт виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 14.03.2024, квітанцію до платіжної інструкції від 20.02.2024.

21.03.2024 відповідач подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки позивач звернулася з позовом до суду 01.12.2023 року, в позовній заяві було викладено суть позовних вимог та надано всі необхідні документи на яких базувався позов; незрозумілими та необґрунтованим на думку Департаменту є вимоги щодо оплати послуг за договором про надання правничої допомоги від 17.02.2024 року, а саме яке консультування, вивчення та правовий аналіз письмових документів по справі були надані адвокатом оскільки ці дії були проведені самостійно позивачем ще до укладання договору, тому вважаємо заявлену суму витрат на послуги з консультування, вивчення та правовий аналіз письмових документів по справі в розмірі 3000 грн необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню; докази які були витребувані представником позивача були самостійно надані Департаментом до суду на підставі протокольної ухвали та були в матеріалах справи, тому не потребували підготовки додаткових клопотань; з тексту клопотання вбачається, що воно є зразкового змісту, викладена на двох сторінках, що не потребувало значної витрати часу та вивчення додаткових документів; щодо заяви про уточнення позовних вимог, то текст даної заяви конкретизує вимоги позивача, містить майже ті вимоги які були викладені позивачем в позовній заяві що подана 01.12.2023 року та викладено на двох аркушах паперу, тому вважаємо витрати на оформлення двох простих документів що не потребували значних затрат часу в розмірі 3000 грн є необґрунтованими та завідома завищеними; щодо витрат понесених Позивачем на послуги з участі в судовому засіданні адвоката в розмірі 4000 грн., то вважаємо що при розгляді даної справа не потребувалось вивчення нових обставин, практики суду, адвокат не надавав додаткових пояснень, та лише підтримував викладені вимоги та аргументи наведені в позовній заяві підготовленій позивачем; щодо витрат заявлених позивачем на «гонорар успіху» адвоката при розгляді справи в розмірі 5000 грн., то відповідно до рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/4507/18 від 12 травня 2020 року, зроблено судом висновок про те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, окрім того прошу звернути увагу суду на те, що до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не додано докази про понесені позивачем витрати на «гонорар успіху».

Відповідно до частин 4,5 ст. 143 КАС України для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу було призначено судове засідання на 22.03.2024, в якому:

- позивач та представник позивача не прибули;

- представник відповідача просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до акту виконаних робіт по наданню правничої допомоги від 14.03.2024, адвокат Сачок А.В. у відповідності з побажанням клієнта надав наступні юридичні послуги згідно Договору про надання правничої допомоги від 17.02.2024, зокрема:

- консультування, вивчення та правовий аналіз письмових документів по справі № 240/33685/23- 3000 грн без ПДВ;

- підготовка та подача процесуальних документів, а саме клопотання про витребовування доказів, позовна заява уточнена по справі № 240/33685/23- 3000 грн без ПДВ;

- участь у судових засіданнях по справі № 240/33685/23 (19.02.2024 та 14.03.2024) - 4000 грн;

- гонорар успіху по справі № 240/33685/23 - 5000 грн.

Приписи ч. 1 ст. 139 КАС України визначають, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постанові від 19.09.2019 у справі № 810/2760/17, вважає за необхідне звернути увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2022 у справі № 2040/6997/18 підкреслив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

У пункті 269 рішення в справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена, та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Тому, підстави для задоволення вимоги щодо стягнення додаткового гонорару (гонорару успіху) у розмірі 5000,00 грн відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У зв`язку з викладеним суд зауважує, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що уточнення позовної заяви не змінювало позовні вимоги та не потребувало нового обґрунтування, підставою для уточнення позовних вимог слугував той факт, що першочергово при подані позову в позовній заві не була вказана дата, з якої необхідно було поновити позивача, а також неповністю вказаний орган, який прийняв спірний наказ, на що звернув увагу відповідач.

Щодо клопотання про витребування доказів (довідки про середній заробіток позивача), заявленого представником позивача 19.02.2024 (а.с. 143-144), то суд вважає за необхідне зазначити, що суд в підготовчому засіданні 08.01.2024 (а.с.77) ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зобов`язав представника відповідача надати довідку про середній заробіток позивача, оформлену відповідно до Постанови КМУ №100.

Тобто клопотання представника позивача про витребування доказів (вищевказаної довідки) було зайвим, оскільки суд до цього клопотання вирішив питання про витребування необхідних доказів.

Беручи до уваги, викладене, суд вважає, що співмірним розміром витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є 7000 грн, які належить стягнути з на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 252 КАС України, суд

вирішив:

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк

Повне судове рішення складене 31 березня 2024 року