Справа № 440/2/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 р.Справа № 440/2/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко) по справі № 440/2/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана"

до Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради третя особа: Акціонерне товариство "Українська залізниця"

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним і нечинним Архівний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 (щодо реєстраційного номеру майна 6838133, Номер запису: 74 в книзі: 2);

- визнати протиправним і скасувати рішення Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради № 68865732 від 14.08.2023, ухвалене державним реєстратором Дмитренко Т.І. із зобов`язанням відповідача повторно розглянути заяву ТОВ «Фірма Світлана» від 09.08.2023 № 56564237 і зареєструвати заявлені речові права власності на нерухоме приміщення площею 23,8 кв.м. за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 33.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`яснено позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного висновку.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що спір у цій справі не спрямований на поновлення порушеного цивільного (майнового) права, як вважає суд першої інстанції, оскільки ТОВ "Фірма Світлана" є власником приміщення 23,8 кв.м. з 1995 р., право власності на яке ніким не припинялось, а заява до державного реєстратора про реєстрацію права власності подавалась лише для внесення достовірних відомостей до реєстру речових прав.

Крім того, позивачем оскаржувався архівний запис 2010 року з підстав його внесення до реєстру речових прав за відсутності документів, які підтверджують відомості, вказані у цьому записі, що не свідчить про існування спору, пов`язаного із захистом цивільних прав.

Таким чином, вважає, що спір між ТОВ "Фірма Світлана" та Департаментом з питань реєстрації Полтавської міської ради має публічно-правовий характер і повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Просить врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.02.2022 у справі 640/23937/20 у подібних правовідносинах.

Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради (далі - відповідач) не надав відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в апеляційній скарзі просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Фірма Світлана» є власником нежитлового приміщення, площею 23,8 кв.м., розташованого за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 33 на підставі договору купівлі продажу від 24.11.1995, акту передачі № 18 від 20 12.1995, наказу від 10.01.1996, яким зареєстровано вищенаведений договір (зв.б. а.с. 47 а.с. 52).

Відповідно до Договору купівлі - продажу від 24.11.1995 та акту № 18 від 20.12.1995 передано у власність шляхом викупу державного майна цілісного майнового комплексу парикмахерської № 12 "Світлана", що розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вулиця Європейська, будинок 33 загальною площею 24 кв.м.

Проте, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься архивний запис про реєстрацію права спільної сумісної власності на нежитлове приміщення, загальною площею 47,4 розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вулиця Європейська, будинок 33 за ТОВ "Фірма Світлана" на підставі договору купівлі - продажу від 24.11.1995 та акту передачі від 20.12.1995 за №18 та 6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги на підставі акту прийомки в експлуатацію б/н від 06.12.1951, затвердженого рішенням виконкому Полтавської міської ради від 13.12.1951р.

09.08.2023 позивач подав заяву про реєстрацію речового права власності щодо вищенаведеного приміщення.

За наслідками розгляду заяви, Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_1 № 68865732 від 14.08.2023 відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (а.с. 36).

За наслідками оскарження позивачем рішення державного реєстратора, наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.11.023 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «Фірма Світлана».

Зокрема, під час розгляду скарги, комісія встановила, що згідно з матеріалами Полтавського бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" до 01.01.2013 проведена реєстрація права власності по вул. Фрунзе, 33 в м. Полтава за ТОВ "Фірма "Світлана" - нежитлове приміщення загальною площею 23,8 кв.м.; крім того, наявна реєстрація права власності по вул. Фрунзе, 33, в м. Полтава на вказане нежитлове приміщення за іншою юридичною особою (6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги) на підставі акту прийому в експлуатацію, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 13.12.1951 (а.с. 93-96).

Не погоджуючись з рішенням відповідача та вважаючи протиправним архівний запис від 23.06.2010, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує приватноправовий спір, у зв`язку з чим розгляд даної справи слід здійснювати не за правилами адміністративного судочинства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Водночас, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.09.2020 у справі № 804/8836/17.

За змістом статей 15, 16, 21 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Верховний Суд у постанові від 14.09.2021 у справі № 120/8504/20-а вказував, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Також, Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 18 листопада 2019 року у справі № 808/772/18 зазначила, що при визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція також висловлена Верховним Судом у постанові від 02.03.2021 у справі № 200/985/19-а, яка враховується судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Фірма Світлана» є власником нежитлового приміщення, площею 23,8 кв.м., розташованого за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 33 на підставі договору купівлі продажу від 24.11.1995, акту передачі № 18 від 20 12.1995, наказу від 10.01.1996, яким зареєстровано вищенаведений договір.

Водночас, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно наявний архівний запис, внесений 23.06.2010 про державну реєстрацію приватної спільної сумісної власності на нежиле приміщення загальною площею 47,4 кв.м за адресою вул. Фрунзе, 33, м. Полтава за ТОВ "Фірма "Світлана" та 6-ою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги.

У зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 ухвалила рішення № 68865732 від 14.08.2023 про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою ТОВ "Фірма "Світлана" від 09.08.2023.

Позивач вказує, що архівний запис, внесений 23.06.2010 внесений до Реєстру прав власності на нерухоме майно за відсутності правових підстав, оскільки жодними документами підприємства не підтверджується факт перебування спірного приміщення в спільній сумісній власності з 6-ою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги.

Апелянт покликається на протиправність архівного запису та рішення державного реєстратора від 14.08.2023. з підстав того, що спірне нежитлове приміщення перебуває у його приватній власності.

У зв`язку з цим, ТОВ "Фірма "Світлана" просить скасувати архівний запис та рішення від 14.08.2023.

Отже, позивач, як власник нерухомого майна, фактично оспорює перебування його в спільній сумісній власності з 6-ої дистанції цивільних споруд Південної залізної дороги.

Архивний запис, який оспорює позивач стосується прав та обов`язків 6-ої дистанції цивільних споруд Південної залізної дороги, яка не є стороною у даній справі та права, свободи , інтереси якої зачіпаються в цій справі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із порушенням майнових прав ТОВ "Фірма "Світлана" на нерухоме майно.

Таким чином, спір у даній справі стосується захисту майнових інтересів, тобто, існує спір про право, а тому обраний позивачем спосіб захисту не приведе до відновлення його порушених прав.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу , не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися" судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що спір у справі має приватно-правовий характер, що унеможливлює розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства, та з урахуванням суб`єктного складу має бути вирішений за правилами господарського судочинства.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 3028,00 грн.

Згідно з пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір ставки судового збору за подання даної апеляційної скарги на ухвалу суду складає 3028 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2024 відстрочено ТОВ "Фірма Світлана" сплату судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 440/2/24 до закінчення апеляційного розгляду справи.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду, апеляційна скарга залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ "Фірма Світлана" судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана" залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 по справі № 440/2/24 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана" (, вул. Європейська, 33, м. Полтава, 36000) судовий збір в сумі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) в дохід держави на рахунок UA1020661, отримувач коштів УДКСУ в Основ`янському районі м. Харкова, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк - Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 01.04.2024 року