Справа № 140/33577/23
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33577/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не обчислення ОСОБА_1 розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2017-2019 роки в розмірі 7763,17 грн та не застосування коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11 відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 22.02.2021 №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", в розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 року Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та в розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 року Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 09.05.2023 (в межах 6-ти місячного строку звернення до суду) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2017-2019 роки в розмірі 7763,17 грн та із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1.11 (в тому числі при обчисленні доплати за понаднормований стаж 9 років) відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 22.02.2021 №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році", в розмірі 1.14 (в тому числі при обчисленні доплати за понаднормований стаж 9 років) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 року Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та в розмірі 1,197 ( в тому числі при обчисленні доплати за понаднормований стаж 9 років) відповідно до пункту 1 постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 року Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2023 звернулась із заявою до відповідача про перерахунок пенсії із проведенням індексації середньої заробітної плати, яка застосовується для обчислення пенсії, в тому числі при розрахунку доплати за понаднормовий стаж, у відповідності до статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-IV) та із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати в розмірі 1,11 за 2021 рік, в розмірі 1,14 за 2022 рік та в розмірі 1,197 за 2023 рік, передбачених відповідними постановами КМ України.

Однак відповідач листом від 31.10.2023 №34907-31638/Я-02/8-0300/23 повідомив їй про відсутність для цього законодавчо визначених підстав.

Позивач не погоджується з діями відповідача та зазначає, що вказана відмова не ґрунтується на нормах чинного законодавства, порушує її права, передбачені Конституцією та Законами України, право на соціальний захист, мирне володіння майном та носить дискримінаційний характер. Вказує на те, що Кабінет Міністрів України визначає виключно порядок індексації, а визначення розміру індексації пенсії та інших доходів здійснюється виключно законами України. З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.20).

У відзиві на позов відповідач позовних вимог не визнав, вважає позов необґрунтованим і безпідставним та просить відмовити в його задоволенні. Свою позицію обґрунтовує тим, що в 2020 році позивач було переведено із пенсії по інвалідності на пенсію по віку відповідно до Закону №1058-IV. При обчислені розміру пенсії ОСОБА_1 у 2020 році було визначено середньомісячний заробіток з врахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки, то пенсійна виплата осучасненню з 01.03.2021,01.03.2022, 01.03.2023 не підлягає. Вказує на те, що ГУ ПФУ у Волинській області відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу діяло правомірно та на виконання приписів Закону №1058-IV.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 26.10.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.51).

19.09.2023 позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області, в якій просила зробити їй перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати в розмірі 1,11 за 2021 рік, в розмірі 1,14 за 2022 рік та в розмірі 1,197 за 2023 рік, передбачених відповідними постановами КМ України та встановити належні розміри індексації обрахованої відповідно до Закону без будь-яких обмежень (а.с.13-14).

Відповідач листом від 31.10.2023 №34907-31638/Я-02/8-0300/23 за наслідками розгляду заяви позивача повідомив їй про відсутність для цього законодавчо визначених підстав (а.с.15-18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом з тим частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною другої вказаної статті Закону №1058-ІV визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-ІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+Кз3+...+Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з абз 1-4 частини 2 статті 42 Закону №1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Абзацами 1-3 частини 4 статті 42 даного Закону визначено, шо у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вказаними нормативними актами визначено порядок перерахунку пенсії та переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

З матеріалів справи слідує, що позивач перебувала на пенсії по інвалідності з 26.12.2011.

У відповідності до Закону №1058-ІV з врахуванням змін, які внесені Законом 2148 від 10.2017 позивачу було зроблено перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-2016 роки із застосуванням оцінки страхового стажу в розмірі 1%. В подальшому, позивачу проводились перерахунки пенсії відповідно до абзацу 1 частини 4 статті 42 даного Закону.

З 26.10.2020 за заявою позивача її переведено на пенсію по віку. При призначенні пенсії за віком позивачу було взято середньомісячний заробіток із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки, що на думку суду, відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.51-58).

На виконання даної норми КМ України Постановою від 20.02.2019 №124 затверджено «Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок №124).

Пунктом 3 Порядку №124 визначено, що перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли: по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок);

Згідно з пунктом 1 постанови КМУ від 22.02.2021 №127 "Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році" визначено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.

Як вбачається із пункту 2 даної Постанови якщо пенсії, призначені відповідно до Закону за зверненнями, які надійшли по 31 грудня 2020 р. включно, не підвищувалися відповідно до пункту 1 цієї постанови, а також не підвищувалися із січня по липень 2021 р. включно у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої та частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. № 265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян (Офіційний вісник України, 2008 р., № 25, ст. 785), з 1 липня 2021 р. до таких пенсій установлюється щомісячна доплата в розмірі 100 гривень у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.

Згідно з пунктом 1 постанови КМУ № 168 від 24.02.2023 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році встановлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

За змістом даних нормативних актів перерахунок пенсії проводився пенсіонерам із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, який збільшено на відповідні коефіцієнти 1.11,1.14, 1,197 відповідно.

Враховуючи те, що позивачу при переході пенсії за віком у 2020 році було визначено середньомісячний заробіток з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2017-2019 -7763,17 грн, то підстав для здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з 09.05.2023 із застосуванням коефіцієнтів 1.11, 1.14, 1,197 відповідно немає підстав (7763,17 х 1.11 х 1,14 х 1.197). Вказаний принцип застосовується і до обрахунку понаднормового стажу.

При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 відповідні надбавки до пенсії виплачуються в розмірах, визначених Постановами КМ України від 22.02.2021 №127, № 118 від 16.02.2022, № 168 від 24.02.2023.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що Постанови КМ України від 22.02.2021 №127, № 118 від 16.02.2022,№ 168 від 24.02.2023 явно суперечать вимогам Конституції та Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», враховуючи наступне.

По-перше, вказаний закон визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій.

За змістом Закону державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

На основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.

Тобто вказаний Закон визначає мінімальні соціальні стандарти та на підставі яких визначаються розміри мінімальні пенсії, чого у даних спірних правовідносинах немає.

Крім того, в преамбулі Закону№1058-ІV передбачено, що він визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відтак враховуючи характер спірних правовідносин, саме норми Закону №1058-ІV регламентують спірні правовідносини, а не Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

По-друге, суд зауважує, що Постанови КМ України від 22.02.2021 №127, № 118 від 16.02.2022,№ 168 від 24.02.2023 та Порядок №124 на даний час є чинними і у встановлений законодавством спосіб протиправними не визнавались, а тому підлягають застосуванню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи вищевказане суд констатує, що у даному випадку відповідачем у відповідності до вимог Закону №1058-ІV вірно обраховано розмір пенсії позивачу при її призначені при переході на пенсію за віком у 2020 році, вірно застосовано показник середньої заробітної плати, а відповідні виплати відповідають положенням визначеними Постановами КМ України від 22.02.2021 №127, № 118 від 16.02.2022, № 168 від 24.02.2023 та Порядку №124, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк