Справа № 420/2722/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2722/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року (суддя Хом`якової В.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 31.01.2024) про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

24.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини щодо відрахування аліментів з додаткової винагороди позивача, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 та виплачується на період дії воєнного стану з 01.02.2024;

- зобов`язати військову частину відрахування аліментів здійснювати без врахування додаткової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у період дії воєнного стану, починаючи з 01.02.2024.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з мотивів того, що даний спір не є публічно-правовим, належить до юрисдикції цивільного суду.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На думку апелянта, судом першої інстанції залишено поза уваги те, що в/ч НОМЕР_1 у спірних правовідносинах діє як суб`єкт владних повноважень, оскільки є безпосереднім виконавцем постанови старшого державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату боржника.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Судом першої інстанції спірне питання було розглянуто в порядку письмового провадження.

Апеляційним судом справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.08.2022 у справі №522/5082/22 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина щомісячно в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.10.2022 ВП №70067341, звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , які отримує у Генеральному штабі ЗСУ (для скерування в/ч НОМЕР_2 ).

Посилаючись на протиправність дії в/ч НОМЕР_1 щодо відрахування аліментів з нарахованої додаткової винагороди за участь в бойових діях, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини, суд першої інстанції виходив з того, що у разі незгоди боржника з діями державного виконавця щодо розрахунку аліментів боржник має право звернутись до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Мотивуючи своє рішення суд послався на приписи статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" та частину третю статті 195 Сімейного кодексу України, із яких виснував, що саме державний виконавець здійснює нарахування аліментів з усіх видів грошового забезпечення (доходу), що належать боржнику з метою забезпечення належного виконання рішення суду про стягнення аліментів з боржника.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Пунктом 1, 2 частини першої статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Так, посилаючись на абзац другій частини першої статтю 71 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, суд першої інстанції не надав оцінки доводам позовної заяви ОСОБА_1 , що аліменти стягуються військовою частиною, де він проходить службу.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України "Про виконавче провадження" підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Отож чинне законодавство покладає виконання стягнення аліментів з доходів боржника на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати. В даному випадку, зі слів позивача, це в/ч НОМЕР_1 .

З цього приводу варто зазначити, що військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема, нарахування військовою частиною грошового забезпечення у встановленому законами розміру належать до юрисдикції адміністративних судів. В тому числі і контроль за діями військової чистини з приводу утримання певних сум з виплачуваного розміру грошового забезпечення.

Проте, суд першої інстанції доводи позовної заяви належним чином не перевірив, та фактично дійшов висновку, що належним відповідачем у спорі є державний виконавець. При цьому, в порушення положень статті 48 КАС України, не вирішив питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача у справі.

Також є помилковим застосування судом першої інстанції положень частини третьої статті 195 Сімейного кодексу України, оскільки вона регулюють відносини щодо заборгованості за аліментами, доказів чого в матеріалах справи відсутні.

Викладене у сукупності дає підстави стверджувати, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 без з`ясування відповідних передумов для цього та, як наслідок, постановлення незаконної ухвали.

Колегія суддів вважає за необхідне також зауважити, що оскаржувана ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2024, в порушення пункту 3 частини першої статті 248 КАС України, не містить посилання на нормі процесуального права, якими керувався суд, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відтак, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов