Справа № 260/1117/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2024 року м. Ужгород№ 260/1117/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач-2), у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №80 від 29.09.2023 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 1994 року по 1999 рік в КСП "Полонина", здійснити з 26.09.2023 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) його пенсії, з урахуванням вказаного страхового стажу; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Проте, відповідачем прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, так як надані ним документи не відповідають Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 року № 637, оскільки в довідках відсутні повне по батькові. Неврахування пенсійним органом вказаного вище стажу вважає безпідставним та незаконним з огляду на те, що записами трудової книжки колгоспника підтверджено роботу в КСП «Полонина» з 1994 року по 2000 рік. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його право на отримання гідної пенсії, тому вимушений за захистом звернутися до суду.

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13 березня 2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач-2 заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі та вказує, що відмова у зарахуванні спірного періоду до трудового стажу позивача прийнята правомірно, оскільки надані позивачем документи не відповідають Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

20 березня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого відповідач-1 заперечує проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав аналогічних відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки колгоспника №125 такий працював у колгоспі «Червоний партизан» (перейменовано на КСП «Полонина» с.Тихий з 07.03.1995 року по 29.04.2000 звільнений з роботи у зв`язку з ліквідацією господарства. (а.с.19-20).

Позивач 26.09.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії та надав до заяви для перерахунку пенсії архівні довідки № Г- 39/01-28 та № Г- 40/01-28 від 28.04.2023 року про стаж у КСП «Полонина за 1996-1999 роки.

Вказана заява була розглянута в порядку екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, за результатами прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії № 80 від 29.09.2023 року. З вказаного рішення слідує, що відповідачем-2 відмовлено у перерахунку пенсії позивача, так як надані ним документи не відповідають «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», який затверджений Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року, оскільки у вищезазначених довідках відсутнє повне по батькові.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У своєму рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (пункт 13 Постанови № 310).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі), при цьому саме уповноважена особа колгоспу несе відповідальність за правильність ведення трудової книжки колгоспника.

Згідно із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, суд зауважує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи в колгоспі є трудова книжна колгоспника, а довідки та інші документи слугують, як додаткове підтвердження стажу роботи, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Суд встановив, що для призначення пенсії за віком позивач подав до пенсійного фонду заяву від 26.09.2023, до якої додав трудову книжку колгоспника № НОМЕР_1 та необхідні документи.

Відповідач-2 у рішенні про відмову в призначенні пенсії за віком від 29.09.2023 не враховує стаж позивача в період з 1996 р. по 1999 роки та посилається на ту обставину, що в довідках відсутнє по батькові позивача.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , у такій містяться записи щодо спірного періоду, а саме: запис колгоспу «Червоний партизан» перейменовано на КСП «Полонина» с.Тихий з 07.03.1995 (відомість за 1994) працював водієм; з 21.02.1996 відомість за 1995, запис з 10.03.1997 (відомість за 1996); з 20.03.1998 (відомість за 1997); з 25.03.1999 (відомість за 1998) та запис з 21.02.2000 (відомість за 1999) водій.

У вказаних записах зазначені повні реквізити наказів, на підставі яких вони вчинені, скріплені печаткою підприємства та підписами посадових осіб. Підчищень, виправлень не допущено.

Таким чином, суд не вбачає підстав для відмови у врахуванні викладеної в трудовій книжці колгоспника позивача інформації щодо його стажу, оскільки основним документом, який підтверджує трудовий стаж колгоспника є трудова книжка колгоспника.

Відтак, надана трудова книжка колгоспника є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи для призначення (перерахунку) пенсії та не потребує підтвердження додатковими документами.

Окрім того, на підтвердження відповідних записів у книжці, позивачем до заяви про призначення пенсії було надано архівні довідки від 28.04.2023 №Г-39/01-28 та від 28.04.2023 №Г-40/01-28 виданих архівним відділом Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області щодо відомостей за 1996 рік.

Суд наголошує, що вказана довідка повною мірою дає змогу ідентифікувати особу стосовно якої вона видана. Відсутність зазначення по-батькові повністю, не може бути підставою для не врахування цієї довідки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Суд також звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, суд зазначає, що надані позивачем довідки та відомості зазначені у трудовій книжці колгоспника підтверджують стаж роботи, а певні недоліки в ній не спростовують дійсності записів в трудовій книжці позивача та не можуть мати наслідком позбавлення його конституційного права на соціальний захист.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів для перерахунку пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що рішення відповідача-2 № 80 від 29.09.2023 року прийнято необґрунтовано та без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підлягає скасуванню.

Відтак, оскільки відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача аналізований період роботи у колгоспі, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи з 1994 по 1999 року, що зазначені у трудовій книжці колгоспника.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат у справі здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, пр.Свободи,158-Б, ) про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () №80 від 29.09.2023 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 1994 року по 1999 рік в КСП "Полонина" та здійснити з 26.09.2023 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вказаного страхового стажу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, пр.Свободи,158-Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору