Справа № 357/15593/23
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/357/14/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: поліцейський ВРПП Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області Молчанов Віталій Олександрович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ГАБІ № 870069 від 28.06.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 500 грн. за ст. 183 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що нібито він 28.06.2023 близько 10:00 год. здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, зателефонувавши на спецлінію "102". Вказує, що дійсно телефонував до поліції та повідомив про конфлікт між ним та його племінницею ОСОБА_2 , але телефонуючи він був небезпідставно наляканий та переживав за свою безпеку, оскільки останньою відносно нього вчинялось домашнє насилля. Племінниця сварилась, викидала його особисті речі та виганяла його з будинку, в якому він зареєстрований та проживає. Він є людиною похилого віку та особою з інвалідністю з певними психічними і фізіологічними захворюваннями, все життя проживає в будинку за вказаною адресою. Нещодавно там почала проживати його племінниця, оскільки успадкувала частину будинку. Вона постійно робить його життя нестерпним: ображає, принижує, не дозволяє користуватись світлом, побутовими приладами, готувати їжу, прати та інше. Стверджує, що коли 28.06.2024 телефонував до поліції, то був упевнений, що діє правомірно. Позивач вважає, що винесена постанова є необґрунтованою та незаконною.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

26.12.2023 ухвалою судді прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В матеріалах справи містяться поштові повідомлення про отримання позивачем, відповідачем та третьою особою відповідних документів від суду по даній справі.

Будь-яких інших заяв (клопотань) від учасників справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

28.06.2023 поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області капралом поліції Молчановим Віталієм Олександровичем винесено постанову серії ГАБІ № 870069, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 28.06.2023 о 10:00 год. в с. Шкарівка гр. ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що в нього стався конфлікт, хоча цього факту насправді не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.

Постанова містить відомості про надіслання її рекомендованим листом за вих. № 3148.

В матеріалах справи міститься протокол про вказане адміністративне правопорушення серії ВАВ № 473988 від 28.06.2023, в якому зазначено про відмову ОСОБА_1 від підпису та надання пояснень.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням з 16.01.2003 безстроково та є пенсіонером по інвалідності, що підтверджується повідомленням МСЕК № 17/999 від 20.01.2003 та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

За даними направлення ОСОБА_1 на госпіталізацію в КЗ КОР "ОПИМО" від 01.09.2017, позивач має діагноз: хронічний маячний розлад, параноїдит. За анамнезом захворювання, ОСОБА_1 обстежувався та багаторазово лікувався стаціонарно в медичних закладах, після виписки приймав амілазин та трифлазин, стан погіршився через конфлікт з родичами.

З 30.06.2023 по 31.07.2023 та з 01.09.2023 по 26.09.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4», що підтверджується довідками вказаного закладу № 25, 26 від 23.11.2023.

14.09.2023 головним державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацьким Р.О. відкрито виконавче провадження № 72777635 щодо примусового виконання постанови Білоцерківського РУП ГАБІ № 870069 від 28.06.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 1 700 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В матеріалах справи міститься заява позивача про поновлення строку на подання позовної заяви. Заява обґрунтована тим, що він дізнався про оскаржувану постанову від 28.06.2023 після отримання листи від виконавчої служби. Оскільки поштову кореспонденцію зі скриньки забирає його племінниця, він випадково отримав поштою в кінці листопада 2023 року дану постанову, тому пропустив строк звернення до суду. Просить вважати причини пропуску поважними та поновити йому процесуальний строк.

На підтвердження доводів заяви надано поштовий конверт від поліції на ім`я позивача та постанову про відкриття ВП.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Таким чином, оскільки оскаржувана постанова не містить запису про отримання її копії позивачем у день її винесення (28.06.2023), а з позовом ОСОБА_1 звернувся 06.12.2023, тому заява позивача про поновлення строку для звернення до суду підлягає до задоволення, а процесуальний строк поновленню.

При вирішенні справи по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 27 Конституції України обов`язком держави є захищати життя людини.

Статтею 1 Закону України «Про національну поліцію України» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ст. 2 Закону України «Про національну поліцію України»).

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з приписів пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Частина 1 статті 251 КУпАП України визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні статті 251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України від 06.11.2015 № 1376.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України в рішенні від 22.12.2010 у справі № 23-рп/2010.

Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для відповідної особи, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Дана позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 23.07.2020 у справі № 524/6159/16-а.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями частин 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Як зазначалось судом вище, в оскаржуваній постанові позивачу інкриміноване вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, що передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого у статті 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Положеннями статті 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом пояснень позивача вбачається, що 28.06.2023 він здійснив виклик поліції, оскільки був наляканий та переживав за свою безпеку.

Позивач надав докази про те, що має ряд захворювань та в нього наявний конфлікт з родичами. З огляду на зазначене, на думку суду, прослідковується послідовність дій позивача, які спрямовані на захист своїх прав та інтересів, при цьому зважаючи на відсутність доказів зворотного, слід дійти висновку про те, що виклик поліції позивачем було вчинено правомірно.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вказаний вище правовий висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.07.2020, справа № 463/1352/16-а.

Відповідачем та третьою особою не було надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем конкретного адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи заперечення та незгоду позивача з постановою інспектора поліції, внаслідок чого він звернувся до суду з адміністративним позовом, а також невиконання відповідачем та третьою особою встановленого обов`язку довести правомірність свого рішення, як такого, що відповідає вимогам ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку за необхідне скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії ГАБІ № 870069 від 28.06.2023 поліцейського ВРПП Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його підписання до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяА. Ю. Цуранов