Справа № 753/17632/23
Суддя: Цимбал І. К.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/58/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ЕАР №6023258 від 14.10.2022 за ознаками частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 14.10.2022 близько 14 год. 37 хв. позивач рухався на автомобілі «Land Rover Range Rover Sport» д.н.з. НОМЕР_1 по дорозі М08 2 км з дотриманням ПДР України зі швидкістю близько 50, км/год. За адресою: Закарпатська обл., с. Баранинці (М-08 2 км) ОСОБА_1 був зупинений працівниками патрульної поліції. Після зупинки транспортного засобу працівники патрульної поліції запитали в нього посвідчення водія, на що останній пред`явив їм додаток «Дія». Після чого представник поліції відійшов від авто, та підійшов інший представник поліції жінка, яка запитувала щодо місця проживання. Предавники поліції не представилися та після опитування працівник патрульної поліції жінка надрукувала постанову серії АЕР №6023158 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Згідно оскаржуваної постанови швидкість вимірювалась приладом TruCam 00073851. Позивач не погоджується з даною постановою з огляду на те, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у своїх поясненнях він зазначив, що рухався з допустимою у місті швидкістю, тобто без порушення швидкісного режиму, а інспектор здійснював вимірювання швидкості з порушенням встановленого порядку (тримав TruCam у руках, а не використовував стаціонарно вмонтованим). Також позивач зазначає, що поліцейським допущені порушення порядку розгляду справи, а саме: працівники патрульної поліції після зупинки транспортного засобу не представилися, процес розгляду справи поліцейським звівся до формального складання постанови без об`єктивного дослідження усіх доказів, пояснень позивача та з численними порушеннями чинного законодавства, інспектор не дав можливість скористатися правом позивача на правову допомогу, постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та недотримання інспектором вимог, передбачених ст.ст. 268, 278, 279 КУпАП.

13.11.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що не погоджується з вимогами ОСОБА_1 , зазначає, що 14.10.2022 під час несення служби працівниками управління патрульної поліції Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 008374, за адресою: Закарпатська область Ужгородський район с. Баранинці, 2 км автодороги М-08, було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Range Rover Sport» з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався швидкістю 77 км/год в населеному пункті, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 27 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. На підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» транспортний засіб було зупинено. Поліцейський підійшов до водія, яким виявилася Позивач, належним чином представився пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 24 ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Наголосили, що всіх водіїв на їх вимогу ознайомлюють з документами, що підтверджують правомірність використання вимірювального приладу TruCam, а також фотознімками, які зроблені приладом. Відтак, доводи позивача про їх відсутність та неможливість надання необґрунтованими та не відповідають дійсності. При цьому інспектором було роз`яснено позивачу що на фотозображенні чітко видно дату, час фіксації, марку, модель транспортного засобу та символи номерного знаку. Вищенаведені докази повністю спростовують домисли позивача про те, що транспортний засіб під його керуванням не порушував ПДР. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративно відповідальності. Позивач не вимагав скористатися правовою допомогою чи перекладачем, тим більше Позивач не був затриманий, свобода не була обмежена, тобто міг вільно переміщуватися, подзвонити адвокату, іншому фахівцю в галузі права. Позивач це не зробив й не намагався це зробити. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги про розгляді справи про адміністративне правопорушення. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Інспектор виніс постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення на правопорушника в розмірі 340 грн., відповідно но санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУПАПІ позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, та запропоновано під підпис отримати її копію. На фотознімку, який додано до відзиву. зазначено дату вчинения правопорушення серійний номер приладу, швидкість транспортного засобу позивача, місце скоєння правопорушення, географічні координати тощо. Координати GPS місцезнаходження лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 008374 є 48°33 33.23"N 22°19'43.05"Е, що вказують про його місцезнаходження у населеному пункті с. Баранинці, на автомобільній дорозі М08 Закарпатская область. На сервісі карт www.google.com/maps/ при приближенні можна побачити забудовану територію поруч з координатами приладу та значну відстань від краю населеного пункту Барвінок (роздруківка фото з сервісу www.google.com/maps/ у додатках). Відповідно довідки начальника СТ3 управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Митровці С. відеозаписи з портативних відео реєстраторів, здійснені працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за період чергування 14.10.2022 відсутні оскільки вони не зберігались довше необхідного терміну згідно п. 3 розділу VIII «Інструкції і застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС У країни № 1026 від 18.12.2018 р.» (у додатку). Строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, установлених службових транспортних засобах, БпЛА, становить - 30 діб.

30.11.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказав, що під час зупинки його транспортного засобу позивачу доказів вимірювання швидкості та сертифікату відповідності присторою надано не було. Згідно відзиву на позов та доданих доказів, а саме роздруківки фотографій то останні містять різні серійні номери пристроїв. Крім того, відповідач не надав суду доказів проведення контролю швидкості руху автомобіля, яким керував позивач на відтинку дороги М08 ні перед населеним пунктом Баранинці, ні до його закінчення немає. Однак, позивача звинувачують саме у перевищенні швидкості саме в межах населеного пункту Баранинці. Також позивачем не приймаються до уваги посилання відповідача на зафіксовані у фотознімку географічні координати, оскільки такі не місять відомостей про межі населеного пункту, а сама роздруківка не є офіційним документом, тому не доводять факт руху автомобіля, яким керував позивач в момент фіксації його швидкості, в межах населеного пункту с. Баранинці. Крім того, згідно оскаржуваної постанови вбачається, що вимірювання швидкості відбувалося пристроєм з серійним номером ТС00073851, в той час, як представник відповідача у відзиві на позов посилаються на те, що вимірювання швидкості здійснювалося пристроєм з серійним номером ТС 008374.

04.12.2023 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній посилається як на доказ порушення ПДР та вимірювання швидкості приладом з серійним номером ТС 008374, який на момент складання постанови згідно координатів GPS знаходився в населеному пункту Баранинці Закарпатської області.

В судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в засідання не з`явився. клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.10.2022 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області капітаном поліції Матлах М.С. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6023158 від 14.10.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності /а.с.11/.

Постановою поліцейського від 14.10.2022, серії ЕАР №6023158, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він 14.10.2022 о 14.37 год. с. Баранинці М08 2 км, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 77 км/год в населеному пункті, при цьому перевищив швидкість руху на 27 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом Трукам 0007385, чим порушив п. 12.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно довідки начальника СТ3 управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Митровці С. відеозаписи з портативних відео реєстраторів, здійснені працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за період чергування 14.10.2022 відсутні оскільки вони не зберігались довше необхідного терміну згідно п. 3 розділу VIII «Інструкції і застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 р.». Строк зберігання відеозаписів з портативних та відео реєстраторів, установлених службових транспортних засобах, БпЛА, становить - 30 діб.

Особа позивача, як водія транспортного засобу встановлена працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу.

Судом встановлено, що надані відповідачем докази на підтвердження обставин вчинення правопорушення п. 12.4 ПДР України не містять відомостей стосовно того, що в зоні фіксації вимірювачем TruCAM №008374 о 14 год. 37 хв. 14.10.2022 швидкості руху транспортного засобу «Range Rover Sport» д.н.з. НОМЕР_1 були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 «Населений пункт»; 5.46 «Кінець населеного пункта» 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».

Доказів розміщення вказаних дорожніх знаків та зони їх дії не надано та не зазначено, як під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності так і в ході розгляду справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі - № 3353-XII) регулюються ПДР України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону № 3353-XII).

Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 «Населений пункт», 5.46 «Кінець населеного пункта», 5.47 «Населений пункт», 5.48 «Кінець населеного пункта».

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення вегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, ч. 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач перебуваючи в населеному пункті порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України на 27 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покладався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» це здійснення вимірювання швидкості руху приладом Трукам №0007385.

Відповідачем не надано доказів, які б містили інформацію щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази місцезнаходження дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

Крім того, відповідач в постанові не посилався взагалі на дію дорожнього знаку п.5.45 «населений пункт», а лише зазначив, що відповідачем перевищено швидкість в населеному пункті с. Баранинці.

За відсутності покликання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості на 27 км.

Відтак, поліцейський який розглянув справу не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCAM, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону № 580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), поза як вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ПДР України знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

За наведених обставин, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України та є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд дійшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення нею вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Зважаючи на викладене, оскільки вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Так, відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Позивач отримав оскаржувану постанову 14.10.2022, та звернувся до суду з позовом 18.10.2022 у строк встановлений законодавством. Однак, за результатами розгляду позовної заяви №753/12721/22 суд апеляційної інстанції у постанові від 19.09.2023 змінив мотивувальну сатину рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.05.2023 та зазначив, що судом першої інстанції було допущено порушення процесуальних норм та вказав на неможливість здійснення заміни відповідача - Управління патрульної поліції у Закарпатській області на належного відповідача - Департаменр патрульної поліції. Одночасно роз`яснив позивачу, що останній має право звернутися за захистом своїх прав у встановлений законом спосіб та до належного відповідача, що в свою чергу було здійснено позивачем та 29.09.2023 подано позовну заяву до належного відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки причина пропуску на оскарження постанови виникла об`єктивно, незалежно від волі позивача.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 14.10.2022 серії ЕАР№6023158 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

На підставі викладено та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 258, 280, 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 9, 11, 44, 73-78, 90, 241-246, 268, 269, 271, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову інспектора капітана поліції УПП в Закарпатській області батальйону 2 роти Матлах М.С. серії ЕАР №6023158 від 14.10.2022 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді адміністративного штрафу в розмірі 340 грн. - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 536, 80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: