Справа № 461/10691/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 461/10691/23 пров. № А/857/2139/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Гранат В.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2024 року у справі № 461/10691/23 (суддя Стрельбицький В.В., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася у Галицький районний суд м. Львова з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (далі відповідач), в якому просила скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №530 від 08 грудня 2023 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила про те, що спірною постановою, на підставі ч. 1 ст. 181-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. ОСОБА_1 вважає оскаржену постанову протиправною та заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а щодо визнання свої вини в протоколі, позивачка зазначає, що визнала свою вину виключно під примусом працівника поліції.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Збаращук Дмитро Володимирович до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково.

Постанову № 530 від 08.12.2023 адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 181-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень скасовано та надіслано справу на новий розгляд до адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 268 гривень 40 копійок.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з того, що відповідачем надано докази щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП, а саме: рапорт лейтенанта поліції УМП ГУНП у Львівській області Я. Підвірного від 04.11.2023; протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №507140 від 04.11.2023; лист УМП ГУНА у Львівській області від 29.11.2023 із додатками (рапорт від 29.11.2023; фотосвітлини; скріншот з сайту оголошень).

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2023 року УМП ГУ НП у Львівській області було складено протокол серії ГП №507140 щодо позивачки, яка 04.11.2023 року о 20.40 год за адресою: АДРЕСА_1 , надавала інтимні послуги за грошову винагороду у розмірі 3000 грн. за годину таких послуг.

08 грудня 2023 року постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №530 гр. ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 170 грн.

Вважаючи протиправною оспорювану постанову, позивачка звернулася до адміністративного суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було досліджено при розгляді матеріалів адміністративного правопорушення та не надано оцінку доводам сторін щодо наявності чи відсутності у діях особи складу правопорушення. Також не було надано оцінку доводам сторін щодо належності, достатності, достовірності та допустимості доказів для підтвердження чи спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише з дотриманням встановленої законом процедури, за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №530 від 08 грудня 2023 року позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 181-1 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

З наведеної постанови також вбачається, що 04 листопада 2023 року УМП ГУ НП у Львівській області було складено протокол серії ГП №507140 щодо ОСОБА_1 , яка 04.11.2023 року о 20.40 год за адресою: АДРЕСА_1 , надавала інтимні послуги за грошову винагороду у розмірі 3000 грн. за годину таких послуг. Комісією встановлено винуватість позивачки у вчиненні наведеного адміністративного правопорушення на підставі рапорту від 04.11.2023 року, протоколу серії ГП №507140 від 04.11.2023 року, листа УМП ГУНП у Львівській власті від 29.11.2023 року з додатками (рапорт від 29.11.2023 року, фото світлини, скріни із сайту оголошень), а також факту визнання вини у протоколі самою ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи відповідачем, представник ОСОБА_1 заперечував факт вчинення нею інкримінованого правопорушення та вказував на недопустимість і неналежність доказів у справі. З цього приводу стороною захисту комісії подані письмові заперечення, які містять аналіз події інкримінованого правопорушення, наявності у діях особи його складу, а також змісту доказів наявних у справі та доводи щодо їх належності і допустимості.

Вказаний факт представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечила.

Відповідно до ч.1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Незважаючи на наведене, комісія у оскаржуваній постанові обмежилась виключно переліченням доказів долучених до справи та навела лише найменування цих документів без розкриття їх змісту. Крім того, у оскаржуваній постанові не наведено жодної оцінки доводам сторони захисту і мотивів їх відхилення. Отже, у постанові відсутній належний опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтями 8 та 9 цього ж Кодексу встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад.

Згідно ст.218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 181-1 КУпАП.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката, адміністративною комісією вчинено усі необхідні та можливі дії для з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою, користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржити постанову у справі.

Зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. Зокрема, постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Очевидним є те, що відсутність мотивів відхилення доводів сторони захисту, у ситуації коли особа відносно якої складено протокол заперечує факт вчинення правопорушення, а також не розкриття змісту докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, відсутність мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, свідчать про неналежне відображення опису обставин, установлених під час розгляду справи.

Наведені положення чинного законодавства, а також обставини встановлені в ході розгляду справи вказують на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону.

В цьому контексті слід відзначити, що відносно спрощений порядок провадження у даній категорії справ, на відміну від, наприклад, справ які передаються на розгляд до суду, не звільняє орган уповноважений на прийняття рішення у справі дотриматись вимог закону щодо змісту прийнятого рішення, а також отримання у встановлений законом спосіб доказів які встановлюють факт вчинення правопорушення.

Належна вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час провадження. В свою чергу, недотримання наведеної вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до порушення загальних засад адміністративного законодавства.

Оцінюючи доводи апелянта щодо наявності у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні відповідного правопорушення, слід зазначити, що уповноваженими особами відповідача допущено істотні процесуальні порушення при розгляді справи, зокрема зміст рішення комісії не відповідає вимогам закону, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а наявність чи відсутність у діях даної особи вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП України, повинні бути досліджені та перевірені при новому розгляді справи уповноваженим на це органом, з наданням належної процесуальної оцінки усім доводам сторони захисту та доказам у справі, в тому числі і тим доказам які надані суду.

Отже, у даному конкретному випадку, з врахуванням наведених вище обставин, суд першої інстанції вірно зазначив щодо не надання оцінки доводам сторін щодо наявності чи відсутності у діях особи складу правопорушення, адже такі доводи повинні бути досліджені під час нового розгляду компетентним органом. З цих же міркувань суд не оцінює доводи сторін щодо належності, достатності, достовірності та допустимості доказів для підтвердження чи спростування вини позивачки у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 139, 242, 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2024 року у справі № 461/10691/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено та підписано 01 квітня 2024 року у зв`язку з перебуванням у відпустках судді Кухтея Р.В. з 25.03.2024 по 31.03.2024 включно (відповідно до наказу Голови суду від 19.03.2024 №131/к/тм) та судді ОСОБА_2 з 26.03.2024 по 31.03.2024 включно (відповідно до наказу Голови суду від 18.03.2024 №129/к/тм).