Справа № 420/31861/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку та зменшення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , як судді у відставці, згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020, із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді стаж роботи та професійної діяльності у сфері права, з 01.07.2023 року, відповідно до вимог закону.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є суддею Одеського апеляційного суду у відставці, та з 2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. У липні 2023 року позивач отримала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% суддівської винагороди, замість призначеного раніше розміру 90% від суддівської винагороди.

Посилаючись на вищезазначене, позивач у серпні 2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до вимог закону.

Разом з тим, пенсійний орган у перерахунку відмовив, посилаючись на те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача встановлено за 20 років стажу на посаді судді з розрахунку 50% від суддівської винагороди на підставі Закону №1402-VІІІ від 02.06.2016 року та відповідно довідки від 04.03.2020 року, виданої Одеським апеляційним судом.

Не погоджуючись із вищезазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та вважаючи їх протиправними, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

27.12.2023 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що стаж позивача на посаді судді складає 19 років 8 місяців, з огляду на що відповідно до ст. 142 розділу Х Закону України №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання їй виплачується у розмірі 50% суддівської винагороди.

Крім того відповідач зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі №420/5743/20 внаслідок некоректно проведеного перерахунку модулем Макетна обробка по ЕПС позивачу в листопаді 2020 року було перераховано її щомісячне довічне утримання в розмірі 82% суддівської винагороди (замість вірного 50%), у зв`язку з чим пенсійну справу було необхідно привести у відповідність до норм чинного законодавства. Тобто, за період з 01.11.2020 року по 30.06.2023 року включно (період, коли розрахунок щомісячного утримання позивача ще становив 82% від суддівської винагороди), виникла переплата пенсії у розмірі 2 421 504,00 грн., сума якої обліковується в пенсійному органі та, станом на подання даної позовної заяви до суду, позивачем не погашена.

Ухвалою суду від 07.02.2024 року провадження у справі №420/31861/23 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст. 236 КАС України та відповідно поновлено ухвалою суду від 28.03.2024 року.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 є суддею Одеського апеляційного суду у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно відомостей трудової книжки від 01.01.1974 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , вона працювала на наступних посадах:

з 01.04.1974 року по 22.02.1985 року секретар судового засідання Приморського районного суду м. Одеси;

з 25.02.1985 року по 01.03.1993 року - консультант по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів;

з 01.03.1993 року по 14.05.1996 року консультант Приморського районного суду;

з 15.05.1996 року по 01.02.2002 року суддя Київського районного суду м. Одеси;

з 01.02.2002 року по 19.02.2016 року суддя Апеляційного суду Одеської області.

Відповідно до рішення Вищої ради юстиції №782/0/15-15 від 22.10.2015 року, було внесено подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На виконання постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16.03.2016 року по справі №521/4667/16-а, чого не заперечується відповідачем, позивачу з 19.02.2016 року було призначено до виплати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження її граничного розміру, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ (в редакції, чинній на час виходу позивача у відставку).

У зв`язку із зміною складових суддівської винагороди, 04.03.2020 року Одеський апеляційний суд видав позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №06-21/247/2020, згідно якої станом на 01.01.2020 року її суддівська винагорода, яка враховується для призначення/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 236 475,00 грн. (довідка видана на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі №420/5743/20 було визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.03.2020 року №60 про відмову в перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання згідно заяви від 05.03.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 як судді у відставці, згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

В листопаді 2020 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі №420/5743/20, Головним управлінням було проведено перерахунок та виплату пенсії позивача з 19.02.2020 року на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020.

Згідно надано відповідачем до суду службової записки від 09.08.2023 року №10559/05-16 у червні 2023 року позивачу було перераховано щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 50% згідно із довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020 (протокол від 07.06.2023 року), та у такому відсотковому розмірі здійснюється його виплата.

20.07.2023 року позивач звернулась із зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо з`ясування підстав зменшення виплати їй щомісячного довічного грошового утримання до 50%.

31.07.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом повідомило позивача, що хоча рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року по справі №420/5743/20 і було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Одеського апеляційного суду №06-21/247/2020 від 04.03.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року, але зазначеним рішенням суду не визначено порядок обчислення довічного грошового утримання судді у відставці, тобто не зазначено відсоток розрахунку від суддівської винагороди.

Також пенсійним органом було зазначено, що перевіркою матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що при виконанні зазначеного рішення суду по справі №420/5743/20 невірно застосовано відсоток розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці. У зв`язку з вищезазначеним, пенсійну справу приведено у відповідність до норм чинного законодавства, тобто перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведено на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020, виходячи з розрахунку 50% суддівської винагороди, та з 19.02.2020 року її розмір до виплати складає 118 237,20 грн (236475,00 грн *50%).

На повторний запит позивача від 28.08.2023 рок, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 12.09.2023 року додатково повідомило, що її стаж на посаді судді складає 19 років 8 місяців. Відповідно до пункту 3 статті 142 розділу Х "Статус суддів у відставці" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення розміру її довічного грошового утримання як судді у відставці через невірне визначення відповідачем її стажу роботи на посаді судді, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов відзив на позов та інші надані сторонами до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.02005 року №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24 червня 1999 року №6-рп/99 , від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 , від 01 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007.

З огляду на викладене конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справах №713/1064/17, №686/24597/16-а, № 686/1938/17, №766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі №522/5168/17, від 22 жовтня 2020 року у справі №420/1234/19.

За приписами п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку.

Як було встановлено судом раніше, у 2016 року позивача звільнено у відставку з посади судді Одеського апеляційного суду за поданням, внесеного до Верховної Ради України рішенням Вищої ради юстиції №782/0/15-15 від 22.10.2015 року.

Згідно з пунктом 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VІІІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (далі - Закон №2453-VI) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до положень ст.137 Закону №1402-VІІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України від 15.12.1992 року №2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ, в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді, не менше 10 років.

Положеннями пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

На час набрання чинності Законом №2453-VI (30.07.2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Як зазначено позивачем у позові вона працювала на посаді судді з 1996 року по 2016 року. До призначення на посаду судді вона працювала на посаді, безпосередньо пов`язаній з контролем за діяльністю судів в Управлінні юстиції, яке входило в структуру Міністерства юстиції України.

Суд зауважує, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17 та від 30 січня 2020 року у справі №592/3694/17.

Як вбачається з рішення Вищої ради юстиції №782/0/15-15 від 22.10.2015 року про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку, Вища рада юстиції зауважила, що позивач має достатній для відставки стаж роботи, встановлений законодавством України. Крім стажу роботи на посаді судді, до стажу, який надає їй право на відставку, відповідно до пункту 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 29.03.2015 року, зараховано час роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів.

Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що оскільки позивач мала достатній для відставки стаж роботи на посаді судді, що зазначено у рішенні Вищої ради юстиції №782/0/15-15 від 22.10.2015 року, то до стажу роботи, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен враховуватись також її стаж роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів.

Вищезазначений висновок корелюються з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 30.03.2023 року по справі №280/2167/21 та від 28.08.2023 року по справі №360/6255/21.

Відповідно до ч.3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно ч.4 статті 142 Закону №1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.5 статті 142 Закону №1402-VIII).

Враховуючи вищезазначене, до правовідносин з визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні перерахунку такого грошового утримання повинні застосовуватись виключно порядок, закріплений ст. 142 Закону №1402-VIII.

Так, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно рішенні Вищої ради юстиції №782/0/15-15 від 22.10.2015 року та відомостей трудової книжки від 01.01.1974 року, складає 27 років 9 місяців 10 днів, з яких:

- стаж роботи на посаді судді Київського районного суду м. Одеси та судді Апеляційного суду Одеської області за період з 15.05.1996 року по 19.02.2016 року 19 років 9 місяців 5 днів;

- стаж роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів з 25.02.1985 року по 01.03.1993 року 8 років 5 днів.

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді періоду роботи ОСОБА_1 на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів, а також врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише часу роботи позивача на посаді судді з 15.05.1996 року по 19.02.2016 року є неправомірним.

З огляду на вказане суд доходить висновку, що до стажу роботи позивача на посаді судді повинен бути зарахований календарний період її роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи, що відповідач під час розгляду справи не довів правомірності власних дій щодо незарахування ОСОБА_1 при проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці та визначенні його розміру з 01.07.2023 року календарного періоду роботи позивача на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів з 25.02.1985 року по 01.03.1993 року, та проведення перерахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи лише зі стажу роботи позивача на посаді судді у розмірі 19 років 8 місяців, суд доходить висновку щодо протиправності зазначених дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Задля повного відновлення прав та охоронюваних законом інтересів позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.07.2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020 із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді позивача календарного періоду її роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів з 25.02.1985 року по 01.03.1993 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

Суд зауважує, що під час розгляду справи №420/31861/23 судом не враховується посилання відповідача на наявну переплату довічного грошового утримання судді у відставці позивача за період з 01.11.2020 року по 30.06.2023 року через невірно застосований пенсійним органом відсоток розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки зазначені обставини не є предметом розгляду даної справи.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого нею судового збору у розмірі 1073,60 грн. з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 при визначенні з 01.07.2023 року розміру її довічного грошового утримання судді у відставці календарного періоду її роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.07.2023 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 згідно з довідкою Одеського апеляційного суду від 04.03.2020 року №06-21/247/2020 із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді позивача календарного періоду її роботи на посаді консультанта по статистиці та спецроботі відділу юстиції виконкому Одеської обласної Ради народних депутатів з 25.02.1985 року по 01.03.1993 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький