Справа № 120/16437/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 квітня 2024 р. Справа № 120/16437/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Оратівської селищної ради (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що рішенням першої сесії Оратівської селищної ради 8 скликання від 27.11.2020 припинено повноваження ОСОБА_1 як Оратівського селищного голови. Таким чином, на переконання заявника, в силу норм статті 116 КЗпП у роботодавця 27.11.2020 виник обов`язок виплати усі належні при звільнені суми ОСОБА_1 . Як зазначає позивач, належні йому кошти у сумі 169 491,36 грн (без податку з доходів фізичних осіб та військового збору) відповідач виплатив 17.12.2020, проте страхові внески до пенсійного фонду не сплатив, відповідно ця сума не врахована до розрахунку для визначення розміру пенсії, чим порушено право позивача на отримання пенсії у належному розмірі.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю Оратівської селищної ради, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 03.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

28.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За відомостями трудової книжки ОСОБА_1 від 17.07.1981 серії НОМЕР_1 останній у період часу з 29.12.2016 по 27.11.2020 виконував повноваження Оратівського селищного голови.

Рішенням першої сесії Оратівської селищної ради 8 скликання від 27.11.2020 припинено повноваження ОСОБА_1 як Оратівського селищного голови.

Згідно з розпорядженням Оратівської селищної ради від 30.11.2020 № 51 вирішено виплати позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, зокрема за періоди : з 11.04.2017 по 11.04.2018 (24 календарні дні), з 11.04.2018 по 11.04.2019 (45 календарних днів), з 11.04.2019 по 11.04.2020 (45 календарних днів), з 11.04.2020 по 27.11.2020 (28 календарних днів) (том 1 а.с. 18).

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до селищної ради із заявою, в якій просив нарахувати та сплатити страхові внески за виплачену йому компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки згідно з розпорядженням від 30.11.2020 № 51.

В листі від 27.04.2023 № 1344/04.02-06 відповідач зазначив про виплату ОСОБА_1 у грудні 2020 року компенсації за невикористані дні відпусток у сумі 168 281, 36 грн. В той же час Оратівська селищна рада відмовила у задоволенні заяви позивача, вказавши, що оскільки відпускні є виплатою саме за невідпрацьований час, то у разі нарахування таких після звільнення працівника, їх не включають до бази нарахування ЄСВ. Таким чином відсутні підстави для відображення таких сум у звітності з ЄСВ на підставі п. 1 р. IV Порядку формування подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом МФ України від 14.04.2015 № 435, який діяв на час відповідних правовідносин. Оскільки зазначені заявником виплати не є об`єктом нарахування ЄСВ селищною радою не було нараховано ЄСВ та не відображено у звіті про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Застрахована особа - застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 статті 4 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Стаття 7 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) визначає, що єдиний внесок нараховується, крім іншого, для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (частина 4 статті 8 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (частина 4 статті 8 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 6 ч. 2 ст. 6 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний:

- своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

- вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

- подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

- пред`являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі.

Враховуючи зміст вищенаведених норм, суд дійшов висновку про наявність у роботодавця, яким є відповідач по справі, обов`язку щодо нарахування, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати, страхових внесків за застраховану особу (робітника), яким є позивач.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача відобразити в звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів сум компенсації за невикористані дні щорічної відпустки позивача, що були виплачені ОСОБА_1 у грудні 2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є податковий агент.

Відповідно до п.п. 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затверджено наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 № 511, чинному на дату виплати позивачу компенсації за невикористану щорічну відпустку).

Пунктом 1 розділу IV Порядку № 435 визначено, що звіт формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до Закону № 2464 нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пп. 3, 5, 7 п. 3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (в редакції чинній на дату виплати позивачу компенсації за невикористану щорічну відпустку), якщо нарахування заробітної плати здійснюється за попередній період, зокрема у зв`язку з уточненням кількості відпрацьованого часу, виявленням помилок, суми нарахованої заробітної плати включаються до заробітної плати того місяця, у якому були здійснені такі нарахування; визначення видів виплат, що належать до основної, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, при нарахуванні єдиного внеску передбачено Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженою наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713; платники під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для відповідних платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, визначені підпунктом 6 цього пункту, або за результатами звірки стану розрахунків платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.

Фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що компенсація за невикористані дні щорічної відпустки є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а платником податків та внеску мала виступати Оратівська селищна рада як роботодавець ОСОБА_1 .

При цьому, сума нарахованої компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та дата її виплати позивачу були відомі відповідачу, що давало можливість відповідачу своєчасно і в повному розмірі нарахувати та сплатити в бюджет податок на доходи фізичних осіб та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Разом з тим, як встановлено судом відповідач не відобразив суму нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На переконання суду, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

При вирішенні цього спору суд також враховує, що відповідач у відзиві від 22.11.2023 № 3534/03.01-11 (вх. № 72519/23 від 28.11.2023) визнав позов ОСОБА_1 у справі № 120/16437/23.

Згідно з частиною 4 статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси (частина шоста статті 47 КАС України).

За нормами статті 189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог (частина 4 статті 189 КАС України).

Згідно з частиною п`ятою статті 189 КАС України cуд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Судом не встановлено обставини того, що визнання позову суперечить закону, чи порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

За таких підстав, суд вважає, що заяву відповідача про визнання позову належить прийняти та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Оратівської селищної ради щодо сплати єдиного соціального внеску за листопад 2020 року із включенням до нього доходу, отриманого ОСОБА_1 на виконання розпорядження Оратівської селищної ради від 30.11.2020 № 51.

Зобов`язати Оратівську селищну ради сплатити єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подати звіт про нарахування та сплату єдиного внеску, передбаченого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за листопад 2020 року, до якого включити суми доходу (компенсації за невикористану відпустку), виплаченого ОСОБА_1 на виконання розпорядження Оратівської селищної ради від 30.11.2020 № 51.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Оратівської селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Оратівська селищна рада (вул. Героїв Майдану, 78, смт. Оратів, Вінницька область, 22600, ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 01.04.2024.

Суддя Томчук Андрій Валерійович