Справа № 500/220/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/220/24

29 березня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Матвіяса Андрія Богдановича звернувся до суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168), у сумі 30000 грн щомісячно за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 та в сумі 10000 грн за січень 2023 року;

зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області видати наказ, на підставі якого нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до Постанови №168 у сумі 30000 грн щомісячно за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 та в сумі 10000 грн за січень 2023 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач з 24.11.2020 по даний час проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Тернопільській області. Пунктом 1 Постанови №168 встановлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, співробітникам Служби судової охорони виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з відповідями на адвокатські запити (від 19.10.2022 та від 30.11.2023), додаткова винагорода не виплачена позивачу, оскільки у затвердженому Державною судовою адміністрацією Україні кошторисі територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області на 2022 рік видатки на її виплату не передбачались і не затверджувались, її виплата відбудеться після надходження додаткових асигнувань.

З огляду на ці відповіді представник позивача вказує, що відповідач погоджувався з наявністю у ОСОБА_1 права на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, однак не міг її нарахувати через відсутність бюджетних асигнувань. Крайня відмова провести нарахування та виплату грошової допомоги на заяву представника позивача від 28.12.2023 надійшла 09.01.2024. Саме від цієї дати (з наступного дня від отримання рішення, прийнятого за результатами досудового врегулювання спору) представник позивача вважає розпочинається строк звернення до суду.

При цьому представник позивача вважає, що у лютому 2022 року додаткова винагорода має бути виплачена у розмірі 30000 грн, хоча за цей місяць відпрацьовано лише 5 днів, бо первинна редакція Постанови №168 не передбачала жодних обмежень, а за період з 01.01.2023 по 20.01.2023 - у розмірі 20000 грн, натомість позивач виплатив лише 10000 грн.

Також представник позивача зазначив, що хоч відповідач не заперечує права позивача на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, і зобов`язувався її виплатити після надходження відповідних бюджетних асигнувань, однак подальше очікування добровільного виконання вимог законодавства було недоцільним, звернення до суду з цим позовом буде найбільш ефективним способом захисту прав позивача.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.01.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху).

Позивачу у цей строк необхідно було усунути недоліки позовної заяви шляхом подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, у якій вказати поважні причини пропуску цього строку в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, за період з 19.07.2022 по січень 2023 року, навести обставини, які об`єктивно перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати відповідні докази на їх підтвердження.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху 29.01.2024 представником позивача подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 КАС України, та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

Одночасно в цій ухвалі суд зазначив, що позов подано з пропуском строку звернення до суду, встановленого законом. Водночас за обставин цієї справи суд вважав за доцільне вирішити питання наявності поважних причин пропуску такого строку під час розгляду справи по суті та після з`ясування позиції відповідача з цього питання.

У строк, встановлений судом, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області проти позову заперечило, зазначивши, що згідно з пунктом 10 Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

При цьому у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідних кошторисах територіальних управлінь Служби судової охорони, видатки на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, не передбачались та не затверджувалися, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс відповідача не дозволяє здійснити таку виплату.

Додатково зауважено, що відповідачем та керівництвом Служби судової охорони проводиться необхідна робота щодо отримання з резервного фонду держбюджету асигнувань, необхідних для реалізації Постанови № 168. Одразу після надходження цих асигнувань необхідні накази будуть видані за встановленим порядком та додаткова винагорода буде нарахована і виплачена співробітникам Служби.

ОСОБА_1 була нарахована та виплачена додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, в розмірі 6451,61 грн за період служби з 01.01.2023 по 20.01.2023. Відповідач вважає обрахунки наведені у позовній заяві неправильними.

Стосовно дотримання позивачем строку звернення до суду, то відповідач зазначив, що позовні вимоги, які стосуються нарахування і виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, за період з 28.02.2022 по 18.07.2022 не обмежені будь-яким строком звернення до суду.

Щодо періоду з 19.07.2022 по 31.12.2022 зауважив, що зазначена винагорода підлягала виплаті щомісячно, а тому про порушення свого права щодо неотримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, позивач повинен був дізнатися при отриманні грошового забезпечення за відповідний місяць. Отримуючи кожного місяця грошове забезпечення, позивач був обізнаний про те, що не отримував спірну винагороду. До суду із цим позовом позивач звернувся 12.01.2024, пропустивши тримісячний строк звернення до суду із позовною вимогою щодо нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168.

З огляду на вказане представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.75-80).

Ухвалою суду від 29.03.2024 заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом.

Суд, дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Тернопільській області, з 03.09.2021 призначений (переміщений по службі) на посаду контролера І категорії (заступника командира відділення) 2 відділення 5 взводу охорони 2 підрозділу охорони територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області, що підтверджується наказом начальника Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області № 333 о/с від 03.09.2021 (а.с.31).

Позивачу у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року включно додаткова винагорода відповідно до Постанови №168 не нараховувалась та не виплачувалась.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 19.10.2022 Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області листом від 26.10.2022 повідомило, що позивачу за період з 24.02.2022 додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не нараховувалась та не виплачувалась, бо у затвердженому Державною судовою адміністрацією Україні кошторисі Служби на 2022 рік та, відповідно, кошторисі Територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області видатки на її виплату не передбачались і затверджувались. Після надходження відповідних бюджетних асигнувань виплата додаткової винагороди відбудеться у найкоротший термін (а.с.22-30).

На повторний адвокатський запит від 30.11.2023, відповідачем листом від 07.12.2023 надана відповідь аналогічного змісту про відсутність у затвердженому Державною судовою адміністрацією кошторисі Служби та кошторисі територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області на 2022 рік видатків на виплату додаткової винагороди та після надходження додаткових асигнувань відразу буде проведена виплата коштів додаткової винагороди. Також повідомлено, що ОСОБА_1 була нарахована та виплачена додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, в розмірі 6451,61 грн за період служби з 01.01.2023 по 20.01.2023 (а.с.35-49).

Відповідно до змісту наказу Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області від 02.11.2023 №474 о/с «Про виплату додаткової винагороди співробітниками територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області» наказано нарахувати та виплатити додаткову винагороду співробітникам Територіального управління Служби судової охорони Тернопільській області в розмірі 10000 грн пропорційно з розрахунку за місяць з 01.01.2023 по 20.01.2023 згідно з додатком, крім співробітників, стосовно яких судове рішення про виплату цієї додаткової винагороди на дату видання наказу набрало законної сили. У додатку до наказу зазначені відомості про ОСОБА_1 , якому нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 6451,61 грн (а.с.48-49)

28.12.2023 після видання цього наказу, до якого не був включений до виплати період попереднього року з лютого 2022 року по грудень 2022, а за січень 2023 виплату проведене не в повному обсязі, представник позивача знову звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

У відповідь на цю заяву Територіальне управління Служби судової охорони Тернопільській області у листі від 09.01.2024 повідомило заявника про можливість нарахування та виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 після надходження додаткових бюджетних асигнувань (а.с.50-54).

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон №1402-VIII) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України.

Згідно із частиною першою статті 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони" встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією України.

На виконання статті 165 Закону № 1402-VIII та постанови Кабінету Міністрів України №289 Державна судова адміністрація України наказом №384 від 26.08.2020 затвердила Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони (далі - Порядок №384), згідно з пунктом 1 розділу І якого, цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони.

За змістом пунктів 4-7 Порядку №384 грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони включає: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби); 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія); 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди; допомоги).

Відповідно до пунктів 8 і 10 Порядку №384 грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби. Грошове забезпечення співробітникам виплачується за місцем проходження служби виключно в межах фондів оплати праці співробітників, затверджених у кошторисах Служби або територіального управління Служби на грошове забезпечення.

Періоди, за які грошове забезпечення не виплачується, визначені в пункті 11 Порядку №384, до яких, зокрема, віднесено час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати.

Виплата грошового забезпечення співробітника за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця (пункт 17 Порядку №384).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, Постановою №168 установлено, зокрема, співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 (далі - Постанова №793), опублікованою 19.07.2022, до Постанови №168 були внесені зміни, відповідно до яких в абзаці першому пункту 1 Постанови №168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

Крім того, доповнено постанову пунктом 2-1 такого змісту: "2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".

Наказом Державної судової адміністрації України від 31.10.2022 №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі - Порядок №396).

Згідно з пунктом 3 Порядку №396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.

Пунктом 7 Порядку №396 унормовано, що додаткова винагорода виплачується в таких розмірах: 30 000 гривень - співробітникам, які проходять службу в районах ведення бойових дій, пропорційно в розрахунку на місяць; 10 000 гривень - іншим співробітникам пропорційно в розрахунку на місяць; 100 000 гривень - співробітникам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

За приписами пункту 4 Порядку №396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.

При цьому, як у пункті 2 Постанови №793, так і в пункті 4 Порядку №396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24.02.2022.

Зважаючи на вищенаведене, починаючи з 24.02.2022 Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених Державною судовою адміністрацією України.

Поряд з цим суд не вбачає підстав для застосування при визначенні розміру належної позивачу додаткової винагороди пункту 7 Порядку №396, оскільки за імперативною нормою частини другої статті 165 Закону №1402-VIII розмір грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони встановлюється Кабінетом Міністрів України, тоді як згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» Державна судова адміністрація України уповноважена затверджувати виключно порядок його виплати.

Одночасно, суд звертає увагу, що зміст внесених Постановою № 793 змін до Постанови № 168 в частині визначення розміру додаткової винагороди "до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць" замість "30000 гривень щомісячно" не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена урядом "пропорційність" із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Правило щодо пропорційності розміру грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони до виконаної норми праці закріплено й у пункті 14 Порядку №384, згідно з яким при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вказані зміни у правовому регулюванні спірних правовідносин не змінили обсягу права позивача на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн на місяць, передбаченому Постановою №168 у первинній редакції.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 06.04.2023 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.09.2023 у зразковій справі №260/3564/22.

Суд враховує, що дана справа є типовою справою щодо справи №260/3564/22, яка розглядалась Верховним Судом як зразкова, а тому відповідно до вимог частини третьої статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

При цьому наведене вище обґрунтування спростовує мотивацію представника позивача про необхідність виплати за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 грошової допомоги у розмірі 30000 грн, а не пропорційно до відпрацювання норми робочого часу у лютому 2022 року, представник позивача наводить власне тлумачення законодавчої норми.

В межах спірних правовідносин, відповідачем Територіальним управлінням Служби судової охорони у Тернопільській області не заперечується факт невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, окрім часткового перерахування коштів за період з 01.01.2023 по 20.01.2023.

Водночас суд вважає необґрунтованими посилання Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області на те, що в затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою №168, не передбачались та не затверджувались, оскільки доки відповідне положення Постанови №168 було чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України»).

Зазначена позиція також узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21-44а10 неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

Суд враховує те, що відповідачем вживалися певні заходи щодо збільшення видатків бюджету для забезпечення реалізації вимог Постанови №168, проте обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування додаткової щомісячної винагороди, що є предметом спору у цій справі, оскільки держава не може односторонньо відмовитися від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань.

Також суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 №43 внесено зміни до Постанови № 168, відповідно до яких постановлено, зокрема, у пункті 1 Постанови № 168 слова співробітникам Служби судової охорони виключити. Вказані зміни набрали чинності 21.01.2023.

З огляду на зазначене, починаючи з 21.01.2023 у позивача відсутнє право на отримання додаткової винагороди, яка була передбачена Постановою №168.

Таким чином, нараховуючи та виплачуючи позивачу грошове забезпечення без додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, відповідач порушив право позивача та отримання належного розміру грошового забезпечення, у період з 24.02.2022 по 20.01.2023.

Враховуючи викладене, та з огляду на висновок Верховного Суду у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі №260/3564/22 про те, що співробітник Служби судової охорони має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 30000 грн на місяць, передбаченому Постановою №168 у первинній редакції, за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця, суд у цій справі вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області щодо ненарахування і невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Також відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168, у розмірі 30000 грн на місяць, за період з 24.02.2022 по 20.01.2023 з урахуванням виплачених сум.

Такий спосіб захисту порушених прав позивача є належним, ефективним та достатнім для їх відновлення і повністю узгоджується із тим, що, застосований Верховним Судом у справі №260/3564/22.

Водночас позовні вимоги про зобов`язання відповідача видати наказ, на підставі якого нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, задоволенню не підлягають з огляду на те, що прийняття відповідачем наказу про нарахування та виплату додаткової винагороди є лише підставою для її виплати. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, винесення відповідних наказів є його дискреційним повноваженням.

Суд зауважує, що доводи позивача у кожній справі мають оцінюватись судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Інші зазначені представником позивача в позові обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, доводи суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, докази, надані учасниками справи та враховуючи рішення Верховного Суду у зразковій справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 242-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області (вулиця Грушевського, будинок 6, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Тернопільській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 20.01.2023 додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн на місяць за період з 24.02.2022 по 20.01.2023 з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 29 березня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.