Справа № 240/11279/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/11279/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, що полягають у не призначенні їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника;

- зобов`язати призначити Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії в разі втраті годувальника, проте останнім відмовлено їй у призначенні такої пенсії. Позивач не погоджується із такою відмовою, вважаючи її протиправною та такою, що порушує її права на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подало відзив на позовну заяву від 29.02.2024, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Вказує, що позивачем не надано документ про перебування на утриманні померлого годувальника, тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області було винесено рішення від 20.01.2022 про відмову в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно з заявою від 17.01.2022.

08.03.2024 до відділу документального забезпечення суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залучення до участі у справі, як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Ухвалою суду від 12.03.2024 клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залучення співвідповідача, задоволено, залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до участі у справі №240/11279/23, як другого відповідача.

12.03.2024 на адресу суду надійшло клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про залишення позову без розгляду, у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 14.03.2024 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №240/11279/23 відмовлено.

26.03.2024 до відділу документального забезпечення суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог вказує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області за принципом екстериторіальності прийнято рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший, а саме на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки не підтверджено факт перебування на утриманні, а саме, не надано документ, що передбачений пунктом 2.11 Порядку №22-1. Стверджує, що, вимога позивача про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника є безпідставною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.

У період із 25.03.2024 по 29.03.2024 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, 17.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.

Листом № 0600-0210-8/9393 від 26.01.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що оскільки не надано документ про перебування на утриманні померлого годувальника у перерахунку пенсії їй відмовлено.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1058-IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.36 Закону № 1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до п.2.3 розд.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи, в тому числі, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (п.2.8 розд.2).

Відповідно до п.2.11 розд.2 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , 24 травня 1980 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .

Як зазначено позивачем у позовній заяві, у зв`язку з досягненням пенсійного віку нею 17.01.2022 було подано заяву про перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та інспектору Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надано картку прописки та довідку ОСББ "Надія-102" щодо місця проживання.

На підтвердження даних пояснень позивачем додано до позовної заяви довідку №25 від 27.01.2022, видану об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Надія-102" про те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Також в довідці вказано, що на день смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , проживали разом та вона знаходилась на повному його утриманні.

Разом з тим, вказану довідку від 27.01.2023 суд не приймає до уваги, оскільки вона не існувала на момент звернення позивача із заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника від 17.01.2023, та не була предметом дослідження пенсійним органом.

Водночас, позивачем як доказ спільного проживання з ОСОБА_2 подано картку прописки (форма А), згідно з якою ОСОБА_2 з 04.07.1985 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Також у згаданій картці прописки міститься відмітка Корольовського районного комітету м. Житомира про те, що ОСОБА_2 виписаний з зареєстрованого місця проживання 15.05.1994.

Також, суд бере до уваги те, що згідно даних паспорта позивача серії НОМЕР_3 , вона з 04.07.1985 прописана за адресою: АДРЕСА_1 .

В контексті зазначеного, суд відмічає, що в сукупності подані позивачем документи підтверджують факт родинних відносин з померлим чоловіком, а також проживання разом з годувальником за однією адресою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем надано всі документи, які необхідно для переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не врахувало вказані обставини та у повному обсязі не дослідило наданих позивачем документів, що результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Зважаючи на наведені обставини, судом встановлено, що, відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.01.2022 про відмову позивачу в переведенні її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню.

Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною 4 цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача, який у повній мірі сприятиме їх відновленню є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання) позивача перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з дня подання заяви.

Відповідно до п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 257-262 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича,7, м.Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул.Морехідна,1, м.Миколаїв, 54008, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 20.01.2022 щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з дня подання заяви, а саме з 17.01.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва