Справа № 440/11289/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 р.Справа № 440/11289/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2024, головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі №440/11289/22

за позовом ОСОБА_1

до 5 Управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби Безп

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до 5 управління (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х1І «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону № 3668-УІ від 08.07.2011) у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік військової служби;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону № 3668-ХІ від 08.07.2011) в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 календарних років моєї військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування і виплати середнього розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого станом на день звільнення з військової служби 30.11.2022, за кожен день затримки у розрахунку при звільненні з військової служби, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення, починаючи з наступного дня після звільнення з військової служби, тобто з 01.12.2022, включно по день фактичного розрахунку з виплати одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 09.04.1992 №2262-Х11 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону № 3668-ХІ від 08.07.2011) в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 календарних років військової служби;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування і виплату середнього розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого станом на день звільнення з військової служби 30.11.2022, за кожен день затримки у розрахунку при звільненні з військової служби, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення, що становить 2553.30 грн, починаючи з наступного дня після звільнення з військової служби, тобто з 01.12.2022, включно по день фактичного розрахунку з виплати одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІ1 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону № 3668-ХІ від 08.07.2011) у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 календарних років військової служби.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у справі №440/11289/22, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2023, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду у порядку, встановленому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, із заявою, в якій просить:

- постановити ухвалу про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 по адміністративній справі №440/11289/22, а саме щодо неповного нарахування і виплати ОСОБА_1 при звільненні одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».;

- направити ухвалу відповідачеві для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просив скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року та ухвалити судове рішення про задоволення вимог заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що відповідачем проведено спірні виплати, проте у неналежному розмірі. Стверджує про наявність підстав для надання відповідної оцінки в межах саме цієї справи.

В апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі та без участі його представника.

Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відзив на апеляційну скаргу, який надійшов від відповідача на електронну пошту суду колегія суддів не бере до уваги, оскільки він не підписаний КЕП та поданий з порушеннями вимог, зокрема, ст. 18, 167 КАС України, а засобами поштового зв`язку до моменту проголошення вступної та резолютивної частини до суду не надходив.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, поданої у порядку, передбаченому ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду по справі №440/11289/20 фактично виконано, при цьому вказав, що конкретний розмір грошової допомоги при звільненні рішенням суду у справі № 440/11289/22 не визначався, позаяк це питання не охоплювалося предметом адміністративної справи, отже не може бути предметом судового контролю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає.

Згідно зі ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З`ясовуючи питання виконання відповідачем рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 у справі № 440/11289/22, колегія суддів встановила, що на виконання зазначеного судового рішення відповідачем здійснено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги.

Так, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі № 440/11289/22 не містять відомостей ані про розмір, ані про складові грошового забезпечення позивача, які мають враховуватися для обчислення спірної одноразової грошової допомоги, отже, вказане питання у ході розгляду справи по суті судом не вирішувалися.

Колегія суддів наголошує, що суди на мають права змінювати зміст судового рішення при розгляді заяв сторін у порядку його виконання.

Проте, зміст заяви позивача дає підстави для висновку, що він не заперечує факту нарахування та виплати одноразової грошової допомоги на виконання судового рішення по цій справі, а не погоджується саме із розміром такої одноразової грошової допомоги через не включення певних складових його грошового забезпечення до суми, з якої обраховується спірна одноразова грошова допомога.

Оскільки питання складових грошового забезпечення позивача, з яких проводиться нарахування одноразової грошової допомоги не були предметом дослідження у межах розгляду цієї справи, у суду відсутні підстави для надання такої оцінки при розгляді заяви, поданої позивачем у порядку ст. 383 КАС України, оскільки такі дії призведуть до зміни рішення суду по суті спору, що є неприпустимим.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15, від 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а, від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17, від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обсотаними у перелічених справах не є релевантними обставинам розгляду цієї заяви.

Інші посилання на висновки Верховного Суду, викладені у перелічених апелянтом постановах не стосуються застосування приписів ст.. 383 КАС України, а тому не мають жодного значення для розгляду цієї заяви.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів заяви ОСОБА_1 , поданої у порядку ст. 383 КАС України, на виконання рішення суду від 06.03.2023 у цій справі, а тому вказана заява правомірно залишена без задоволення судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року по справі №440/11289/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 01.04.2024.