Справа № 520/37998/23
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 р. №520/37998/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017.

2. Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017.

3. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2020.

4. Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період 07.11.2015 по 01.10.2020.

5. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, встановлених пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015-2020 роки у загальній кількості 84 доби.

6. Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) компенсацію за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, встановлених пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015-2020 роки у загальній кількості 84 доби.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що щодо відповідачем не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2020 та компенсацію за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, встановлених пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015-2020 роки у загальній кількості 84 доби. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Щодо вимог про визнання протиправної бездіяльності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017 та зобов`язання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 30.11.2017, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 10.08.1994 по 07.11.2015 проходив службу в органах Внутрішніх Справ.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 01.10.2021 проходив службу в органах поліції.

З 01.10.2021 на підставі наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №290о/с від 29.09.2021 ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з виплатою компенсації за 03 доби невикористаної щорічної відпустки за 2020 рік.

Під час проходження служби в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області позивачу не проводилась індексація грошового забезпечення у період з 07.11.2015 по 30.11.2017, що підтверджується довідками №184, 185 про нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.12.2017, а також не заперечується відповідачем, згідно поданого відзиву на позовну заяву.

Не погоджуючись із вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України "Про національну поліцію".

За унормуванням статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно ст. 2 Закону №1282, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення згідно ст. 4 Закону №1282 проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно статті 5 Закону №1282 підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За змістом частини 2 статті 6 Закону №1282 порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою від 17 липня 2003 року №1078 КМУ затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Порядок №1078 обумовлює правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі; допомога по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей (п. 2 Порядку).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до абз. 8 п. 4 Порядку №1078.

Приписами п. 6 Порядку №1078 визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Суд не бере до уваги посилання відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01.11.2017 - після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», є неприйнятними, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно частини 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Оскільки право на індексацію грошового забезпечення позивача, передбаченого Законами України «Про індексацію грошових доходів населення» і «;Про Національну поліцію» та порушено, воно підлягає відновленню в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №160/35/20.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому суд зазначає наступне, індексація грошових доходів громадян проводиться в разі, коли величина ІСЦ, обчисленого наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який становить 103% (п. 11 Порядку №1078). Для проведення подальшої індексації обчислення індексу споживчих цін здійснюється за місяцем, у якому відбувається перевищення порога індексації. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією проводиться з місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін і на підставі якого відбувається перевищення порога індексації.

Отже, можливість проведення індексації грошових доходів залежить від порогу індексації - величини індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення. В свою чергу, якщо величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, індексація грошових доходів в такому місяці не проводиться.

Індекс споживчих цін (надалі - ІСЦ) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які придбаває населення для невиробничого споживання. Цей показник розраховується на основі споживчого набору товарів продовольчого та непродовольчого призначення і послуг. Зазначений набір товарів (послуг) є єдиним для всіх регіонів країни та ґрунтується на структурі споживчих грошових витрат домогосподарств міських поселень.

Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (зокрема, у газеті "Урядовий кур`єр").

Відповідно до п. 10.2 Порядку №1078 для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

У місяці, в якому відбувається підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соцстрахування, значення ІСЦ приймається за 1 або 100 % (п. 5 Порядку №1078).

В свою чергу, що за даними Держстату України, індекс споживчих цін (%), на підставі яких здійснюється розрахунок індексів для проведення індексації за грудень 2015 року становив 100,7 %. Цей індекс опубліковано в січні 2016 року. Оскільки він не перевищує порога індексації (103 %), право на індексацію в місяці, що настає за місяцем, у якому опубліковано цей індекс, тобто в лютому 2016 року, не настає. В подальшому за січень 2016 року ІСЦ становив 100,9 %. Цей індекс опубліковано в лютому 2016 року. Оскільки наростаючим підсумком за грудень - січень (1,007х1,09 х100) він не перевищує порога індексації (103 %), право на індексацію в місяці, що настає за місяцем, у якому опубліковано цей індекс, тобто в березні 2016 року, не настає. ІСЦ у лютому 2016 року становить 99,6 % (право на індексацію квітні не настає), в березні 2016 року 101,0 % (право на індексацію в травні не настає), в квітні 2016 року - 103,5 %, а тому за грудень 2015 року квітень 2016 року наростаючим підсумком дорівнюватиме 105,79 % (1,007х1,009 х 0,996 х 1,01х1,035х100), то право на індексацію виникне у червні 2016 року (наступний місяць за місяцем публікації індексу за квітень 2016 року) на величину приросту ІСЦ 5,79 % (105,79 100).

Отже, в квітні місяці 2016 року індекс споживчих цін перевищив поріг індексації понад 103 % та склав 105,79%, а тому у позивача виникло право на індексацію в місяці, що настає за місяцем, у якому опубліковано цей індекс - в червні 2016 року. За таких обставин, починаючи з червня 2016 року у відповідача виник кореспондуючий обов`язок провести нарахування індексації грошового забезпечення позивача в межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб за відповідний період.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 12.02.2020 по справі №520/9580/19.

Таким чином, позивачу протиправно не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення з 01.06.2016 по 31.11.2017.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 30.11.2017 та зобов`язання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 30.11.2017.

Щодо вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2020 та зобов`язання Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період 07.11.2015 по 01.10.2020, суд зазначає наступне.

Нарахування та виплата грошового забезпечення поліцейських визначаються постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988 відповідно до пункту 1 якої грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. (далі по тексту - Постанова Кабінету Міністрів України №988)

Згідно підпункту 2 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України №988 виплата поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень проводиться у розмірах та порядку, визначених законодавством.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено «Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» (далі по тексту - Порядок №260).

Відповідно до пункту 7 розділу II Порядку №260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах, та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень, крім поліцейських, які займають посади в режимно-секретних органах,) установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Відповідно до частини сьомої статті 22 Закону України «Про державну таємницю» надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Суд зазначає, що якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону України «Про державну таємницю» залежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону України «Про державну таємницю» виникає право на отримання компенсації.

Відтак, необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 25.04.2018 у справі №802/74/15-а.

При цьому, якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер і умови її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з допуском до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному законодавством, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 27.05.2020 у справі №806/2056/18.

Факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці (постанова Верховного Суду 28.01.2021 у справі №240/229/20).

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону України «Про державну таємницю» виникає право на отримання компенсації.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постановах від 28.01.2021 у справі №240/229/20, від 25.07.2019 у справі№296/6615/17.

Також, необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Відповідачем у відзиві зазначено, що у зв`язку зі збройною агресією рф та введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022, було знищено окрему службову документацію Департаменту, у тому

числі Харківського управління, що унеможливлює підтвердити або спростувати факти щодо надання допуску та доступу до державної таємниці ОСОБА_1 , постійної роботи із секретною інформацією або її носіями Позивача за період із 07.11.2015 до 01.10.2020.

Однак, суд зазначає, що дане твердження відповідача не може бути підставою для відмови у виплаті надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, встановлених пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015-2020 роки у загальній кількості 84 доби та зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (, місцезнаходження та адреса для листування: м.Київ, вул.Академіка Богомольця, 10, 01601) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ) компенсацію за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, встановлених пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015-2020 роки у загальній кількості 84 доби, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки Департаменту внутрішньої безпеки № 312 від 08.09.2023 року встановлено, що кількість невикористаних щорічних чергових оплачуваних відпусток, а також додаткових відпусток ОСОБА_1 становить:

- за період із 07.11.2015 до 31.12.2015 невикористана частина відпустки становить 3 доби;

- за період з 01.01.2016 до 31.12.2016 невикористана частина відпустки становить 30 діб (з 14 по 30 червня 2016 року - 17 діб (з урахуванням 2 святкових днів), наказ ДВБ НП України від 15.06.2016 № 80 0/с);

- за період з 01.01.2017 до 31.12.2017 відпустка у кількості 30 діб не використана (з 04 по 19 жовтня 2017 року - 16 діб (з урахуванням 1 святкового дня), наказ ДВБ НП України від 25.09.2017 № 235 о/с);

- за період з 01.01.2018 до 31.12.2018 відпустка у кількості 17 діб не використана з 15 по 27 липня 2018 року - 13 діб, наказ ДВБ НП України від 02.07.2018 № 108 о/с, з 05 по 20 жовтня 2018 року - 16 діб (з урахуванням і святкового дня), наказ ДВБ НП України від 05.10.2018 № 177 o/c);

- за період з 01.01.2019 до 31.12.2019 відпустка у кількості 20 діб не використана (з 26 квітня до 07 травня 2019 року - 12 діб (з урахуванням 2 святкових днів), наказ ДВБ НІ України від 23.04.2019 № 79 о/с, з 27 липня до 10 серпня 2019 року - 15 діб, наказ ДВБ НП України від 17.07.2019 № 134 0/с);

- за період з 01.01.2020 до 01.10.2020 використав 30 діб відпустки з 16 березня до 14 квітня 2020 року (наказ ДВБ НП України від 16.03.2020 № 93 o/c);

- за період з 01.01.2020 до 01.10.2020 виплачена компенсація за 3 доби невикористаної щорічної чергової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році (наказ ДВБ НП України від 29.09.2020 № 290 o/c).

Додаткові відпустки відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та пункту 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» із збереженням заробітної плати за періоди з 07.11.2015 до 31.12.2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та з 01.01.2020 до 01.10.2020 роки не використані.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про Національну поліцію", затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII Дисциплінарного статуту Національної поліції України; далі за текстом - Статут).

Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України "Про державну службу", Кодексу законів про працю, Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про відпустки" тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті служби у поліції.

Статтею 83 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Викладене повністю кореспондується з положеннями ч.1 ст.24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Суд наголошує, що правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції і грошового забезпечення поліцейських унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про Національну поліцію".

Так, ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відносини з фінансового забезпечення кадрової поліцейської служби деталізовані Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260; далі за текстом - Порядок №260), пунктом 3 якого встановлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260 установлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Отже, з викладеного випливає, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані саме нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Саме такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 06.02.2020 р. по справі №818/1276/17.

Однак, у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 24.06.2021р. у справі №520/8054/2020: 1) Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки; 2) Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік; 3) законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року і не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році; 4) у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок; 5) випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки (Аналогічні висновки висловлено судовою палатою Верховного Суду у постанові від 19.01.2021р. у справі № 160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021р. по справі №160/5393/19, від 31.03.2021р. по справі №320/3843/20, від 26.05.2021р. по справі №360/1362/20).

При розв`язанні даного спору підлягає застосуванню остання у часі правова позиція Верховного Суду з приводу однієї і тієї ж норм закону.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що згідно ст. 162 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій […] надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Пунктом 19 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII визначено, що учасниками бойових дій визнаються, в тому числі поліцейські, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до п. 12 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ учасники бойових дій мають пільгу у вигляді одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 93 Закону України "Про Національну поліцію" та пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260, передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, Законом України "Про Національну поліцію", яким визначені підстави та умови отримання відпустки поліцейськими, не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому положеннями цього закону не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.

Згідно абз. 7 п. 8 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року, якою врегульовано порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських (далі - Постанова № 988), за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

З аналізу викладених норм вбачається, що у випадку звільнення поліцейського, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні щорічної основної відпустки та невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР та ст. 12 Закону № 3551-ХІІ.

При цьому положення Закону № 3551-ХІІ також не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 7 травня 2020 року у справі № 360/4127/19, від 31 березня 2021 року у справі № 320/3843/20, від 31 травня 2021 року 200/13837/19-а.

З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що належним та допустимим способом захисту прав позивача шляхом визнання протиправної бездіяльності Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, встановлених пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015-2020 роки у загальній кількості 84 доби та зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати за періоди з 07.11.2015 до 31.12.2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та з 01.01.2020 до 01.10.2020 роки.

Отже, суд прийшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійчнюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10,м. Київ,01601, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 30.11.2017.

Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 30.11.2017.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не встановлення, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період з 07.11.2015 по 01.10.2020.

Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків посадового окладу за період 07.11.2015 по 01.10.2020.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, встановлених пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015-2020 роки у загальній кількості 84 доби.

Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток з 07.11.2015 по 31.12.2015 - 03 доби, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 30 діб, за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 - 30 діб, за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 17 діб, за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 20 діб, та відпусток із збереженням заробітної плати за періоди з 07.11.2015 до 31.12.2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та з 01.01.2020 до 01.10.2020 роки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 28.03.2024 року.

Суддя Бідонько А.В.