Справа № 240/33685/23
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/33685/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Федорчук Д.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Сачка А.В., представника відповідача Циганенко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений (а.с. 157-160) і в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації від 26.10.2023 № 248-к про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління-начальника відділу економіки, тарифної політики та реформування житлово-комунального господарства, управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації або на будь-яку рівнозначну посаду в Департаменті регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації з 27.10.2023;

- стягнути з Житомирської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.10.2023 по дату винесення рішення по даній справі.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем при звільненні не були дотримані відповідні гарантії, передбачені трудовим законодавством, оскільки з моменту попередження про звільнення не було запропоновано рівнозначні вакантні посади, які позивач могла б обійняти відповідно до своєї кваліфікації та досвіду роботи, не враховано наявність у позивача переважного права на залишення на роботі з урахуванням приписів законодавства, а також безпідставне посилання в наказі на згоду на звільнення.

Ухвалою від 06.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.38-73), в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що позивач була відсутня на роботі з 24.02.2022 по 26.10.2023, тобто 21 місяць; позивача було попереджено про скорочення посади та запропонував іншу рівнозначну посаду державної служби, від якої він відмовився.

Відповідь на відзив позивач не подала.

В судовому засіданні:

- позивач та її представник позов підтримали;

- представник відповідача щодо задоволення позову заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.11.2019 ОСОБА_1 працювала на посаді заступника начальника управління-начальника відділу економіки, тарифної політики та реформування житлово-комунального господарства, управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації (а.с. 51), яка з у зв`язку із введенням в дію з 07.06.2023 змін до штатного розпису на 2023 рік (а.с. 96-101) була скорочена.

28.08.2023 листом від 12.06.2023 № 02.1-1809 (а.с. 50) відповідач попередив позивача про можливе звільнення з посади, оскільки посаду "заступника начальника управління-начальника відділу економіки, тарифної політики та реформування житлово-комунального господарства, управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації" скорочено та запропонував переведення на вакантну посаду головного спеціаліста відділу енергозбереження управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації з окладом відповідно до штатного розпису; позивач не погодився з переведенням на запропоновану посаду.

26.10.2023 Департаментом регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації прийнято наказ № 248-к "Про звільнення ОСОБА_1 та виплату компенсації за невикористані відпустки" (а.с. 49), яким позивача звільнено з посади заступника начальника управління-начальника відділу економіки, тарифної політики та реформування житлово-комунального господарства, управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації за її згодою 26.10.2023 на підставі п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відмовою від переведення на запропоновану посаду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За правилами частини другої статті 40 та частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника або уповноважений ним орган із дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які були на день звільнення.

Згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу", підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу;

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів (п.6 ч.1 ст. 2 Закону України "Про державну службу").

Отже, законодавство України передбачає певну процедуру звільнення у зв`язку зі скороченням штату. Зокрема, звільнення у зв`язку із скороченням штату можливо, якщо роботодавцем вжито всіх заходів щодо переводу працівника на іншу посаду шляхом запропонування працівнику, що звільняється, всіх вакансій, на які може претендувати особа з урахуванням її фаху, кваліфікації, досвіду трудової діяльності, а також у випадках, коли неможливо перевести працівника з його згоди на іншу роботу, або коли працівник відмовився від такого переведення. Тож, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, то роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду, і які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.09.2019 у справі № 808/588/17, від 20.01.2020 у справі № 753/22893/17, від 05.12.2019 у справі № 804/7399/16, від 24.04.2019 у справі № 808/892/17.

Верховний Суд у постановах від 11.03.2020 у справі № 813/1220/16, від 09.07.2020 у справі № 809/2894/13-а наголошував на тому, що однією з правових гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. При цьому, власник вважається таким, що належно виконав наведені вимоги КЗпП України, якщо працівнику запропоновано наявну на підприємстві роботу (посаду), тобто, вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працював працівник, який вивільнюється.

Отже, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, то роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду, і які існували на день звільнення.

Однак судом встановлено та учасниками справи не заперечується, що відповідач запропонував переведення лише на вакантну посаду головного спеціаліста відділу енергозбереження управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації в той час як станом на 28.08.2023 (а.с.21) були вакантні інші посади, зокрема заступника начальника управління-начальник відділу капітального будівництва управління впровадження проектів будівництва, начальника відділу кошторисно-договірної роботи управління впровадження проектів будівництва, які запропоновані позивачу не були.

При цьому суд звертає увагу, що відповідачем не доведено, що посади заступника начальника управління-начальник відділу капітального будівництва управління впровадження проектів будівництва, начальника відділу кошторисно-договірної роботи управління впровадження проектів будівництва не є рівнозначними посаді, з якої був звільнений позивач.

У постановах від 05 квітня 2023 року у справі № 640/12871/21 та від 12 квітня 2023 року у справі № 340/1791/22 Верховний Суд резюмував, що у випадку звільнення державного службовця в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено дотримання ним вимог статей 40, 42, 49-2 КЗпП України, статті 87 Закону України "Про державну службу", а тому наказ Житомирської обласної державної адміністрації від 26.10.2023 № 248-к про звільнення ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на посаді заступника начальника управління-начальника відділу економіки, тарифної політики та реформування житлово-комунального господарства, управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації або іншій рівнозначній посаді з 27.10.2023.

Приписами частини 2 статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абз. 1, 3, 4 п. 2 розділу II Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Абзацами 1, 2 пункту 3 розділу III Порядку № 100 передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно пункту 4 розділу III Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Згідно з надої на вимогу суду відповідачем довідкою від 21.02.2024 № 01/1-661 (а.с. 167) розмір середньоденного грошового забезпечення становить 377,27 грн, а тому сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить 37349,73 грн. (377,27 грн х 99 днів).

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 37349,73 грн.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації (м-н. С.П. Корольова, 12, м. Житомир, 10014, код 00022489) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації від 26.10.2023 № 248-к про звільнення ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління-начальника відділу економіки, тарифної політики та реформування житлово-комунального господарства, управління житлово-комунального господарства, енергетичного менеджменту та енергозбереження департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації або іншій рівнозначній посаді.

Стягнути з Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.10.2023 по день ухвалення судового рішення в сумі 37349,73 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк

Повне судове рішення складене 31 березня 2024 року