Справа № 400/3534/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/3534/23

Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.

Дата і місце ухвалення 26.12.2023р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Оперативно-тактичного угруповання «Лиман (залучено ухвалою суду від 20.09.2023 р. у якості другого відповідача), за участю третьої особи військової частини НОМЕР_2 та просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 13.04.2022 р. по 10.06.2022 р. включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати позивачу довідку про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період з 13.04.2022 р. по 10.06.2022 р. включно, згідно Додатку № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 р. № 248/1298.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ненадання відповідачем довідки про його безпосередню участь у бойових діях та про його безпосереднє перебування в районах проведення таких дій у спірний період, позбавило військову частину НОМЕР_2 можливості нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Цим самим відповідач допустив протиправну бездіяльність, внаслідок чого позивач не отримав додаткову винагороду, на яку має право відповідно до Постанови №168.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції необґрунтовано зазначив про відсутність у ВЧ НОМЕР_1 документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, складення яких передбачено телеграмою Міністра оборони України від 25.03.2022 року № 248/1298.

Апелянт вважає, що відсутність у ВЧ НОМЕР_1 відповідних документів свідчить про допущену протиправну бездіяльність щодо їх складення, чим порушено право позивача на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, судом першої інстанції не надано належної оцінки Архівній довідці № 220/69/ВихЗВГ/9317 від 17.11.2023 р., яку надав Галузевий державний архів Міністерства оборони України, яка підтверджує участь залучених військовослужбовців у бойових діях, зокрема ОСОБА_1 , і вони не мають нести відповідальність за відсутність поіменних списків у бойових наказах.

Крім цього, апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано, що військова частина ВЧ НОМЕР_1 використовує у своїй діяльності дві гербові печатки, одна з яких містить умовний порядковий номер «ІІ». До того ж, ВЧ НОМЕР_1 та ВЧ НОМЕР_3 мають однаковий код ЄДРПОУ НОМЕР_4 . У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформація щодо ВЧ А0135ІІ відсутня. Відтак, необґрунтованими є посилання ВЧ НОМЕР_1 на те, що військова частина є неналежним відповідачем у цій справі, враховуючи, що ОСОБА_1 був відряджений до об`єднаного командного пункту Об`єднаних сил з відміткою гербової печатки ВЧ НОМЕР_3 .

01.02.2024 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли пояснення до апеляційної скарги від ВЧ НОМЕР_2 , в яких йдеться про відсутність у ВЧ НОМЕР_2 документальних доказів та інформації, які б підтверджували факт безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період з 13.04.2022 року по 10.06.2022 року у складі ІНФОРМАЦІЯ_2 або іншого угрупування. Наданий ОСОБА_1 витяг з наказу Командувача УОС №74/ДСК від 07.04.2022 року лише підтверджує факт відрядження до інших військових формувань, а не факт прийняття безпосередньої участі у бойових діях, вказані документи необхідні для підготовки документів з метою отримання посвідчення та статусу учасника бойових дій.

Також, 16.02.2024 р. ВЧ НОМЕР_1 надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, а тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно наказу Командувача об`єднаних сил від 07.04.2022 р. № 74/дск, посвідчення про відрядження від 13.04.2022 р., позивача з 13.04.2022 р. відряджено у підпорядкування командувача ООС (а. с. 8).

Згідно листа військової частини НОМЕР_2 від 28.12.2022 р. № 350/303/2/2252 позивач дійсно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 24.02.2022 р. по 29.08.2022 р. включно. Станом на 28.12.2022 р. позивачу виплачено в межах фінансування 19080,97 грн (а. с. 14-16).

До вказаного листа додано копію наказу командира військової частини НОМЕР_2 №447-аг від 01.11.2022 р., яким наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих підрозділів за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) з 11.06.2022 р. по 28.08.2022 р., у т.ч. позивачу, на підставі довідки в/ч НОМЕР_1 від 07.10.2022 р. №ОСУВ Хортиця/8/1337 (а. с. 16 зворот-18).

Листом від 13.01.2023 р. №350/174/28/35пс військова частина НОМЕР_5 повідомила, що військова частина НОМЕР_6 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_2 та знаходиться в них на фінансовому забезпеченні.

Також повідомлено, що на адресу військової частини НОМЕР_2 надійшли документи, зокрема, довідка від 07.10.2022 р. №ОСУВ Хортиця/8/1337 про безпосередню участь позивача у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-стратегічного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у період з 11.06.2022 р. по 28.08.2022 р. (а. с. 19).

Документальне підтвердження про безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) на позивача у період з 24.02.2022 р. по 10.06.2022 р. до військової частини НОМЕР_2 не надавалось.

За весь період з 24.02.2022 р. по 30.11.2022 р. позивачу проводилась виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн.

Комісією були розглянуті вказані документи (протокол №9 від 31.10.2022 р.) та відпрацьовано наказ командира військової частини № НОМЕР_7 від 01.11.2022 р. про виплату збільшення додаткової винагороди за період з 11.06.2022 р. по 28.08.2022 р.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №447-аг від 01.11.2022 р. позивачу нараховано додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 11.06.2022 р. по 28.08.2022 р. у розмірі 179892,48 грн. Зазначені кошти виплачені 19.12.2022 р. в сумі 19080,97 грн та на решту суми відпрацьовано заявку на здійснення належного фінансування.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13.04.2022 р. по 10.06.2022 р. включно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про недоведеність позивачем факту його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13.04.2022 року по 10.06.2022 року, що могло б бути підставою для визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненадання довідки, підтверджуючої його безпосередню участь у відповідних діях та заходах.

Колегія суддів, переглядаючи справу в апеляційному порядку та надаючи правову оцінку вказаним висновкам суду першої інстанції, зазначає про наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ч. 2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197 (далі Порядок №260).

Пунктом 2 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 визначено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 17 Порядку № 260 передбачено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

На виконання указів Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64 та «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 (далі Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови № 168 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінетом Міністрів України № 217 від 07.03.2022 року, № 350 від 22.03.2022 року, № 400 від 01.04.2022 року, № 754 від 01.07.2022 року, № 793 від 07.07.2022 року) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови № 168 визначено порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

В період виникнення спірних правовідносин було чинним рішення (телеграма) Міністра оборони України від 25.03.2022 року № 248/1298.

Абзацам 3 пункту 3 Телеграми № 248/1298 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Пунктом 4 цієї ж Телеграми встановлено, що командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цієї телеграми.

Пунктом 5 Телеграми № 248/1298 передбачено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі- військових частини) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командиром (начальником) військових частин.

У подальшому, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29 (далі - Окреме доручення), яке застосовується з 01.06.2022 року та визначає умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 1 Окремого доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях...» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу у групування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.

Абзацами 1 та 2 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Водночас, абзацами 3-7 пункту 3 Окремого доручення визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Згідно з пунктами 5, 6 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30 000 грн. здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Колегія суддів зазначає, що аналіз вищевказаних нормативно-правових актів свідчить, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода військовослужбовцю Збройних Сил України збільшується до 100 000 грн. у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, який перебуває безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів (виконання завдань у складі сил та засобів здійснення заходів тощо).

Отже, для визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень відповідно до Постанови № 168, необхідно встановити докази безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення відповідних заходів.

Тобто, колегія суддів наголошує, що законодавець, запроваджуючи два види доплат (30000 грн. та 100000 грн.) мав на меті, що збільшений розмір доплати пов`язаний не лише з виконанням обов`язків військової служби, натомість, має характер винагороди за виконання особливо складних бойових завдань.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_1 за період з 13.04.2022 року по 10.06.2022 року виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн.

Разом з тим, підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі є довідка про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, яка видається на підставі визначених абз. 3 п. 3 Телеграми № 248/1298 документів.

Слід звернути увагу, що така довідка має надаватися саме тією військовою частиною, в якій військовослужбовець здійснював таку безпосередню участь, а не військовою частиною, з якої військовослужбовця було направлено у відрядження.

Колегія суддів зауважує, що саме лише проходження військовослужбовцем військової служби на території Донецької або Луганської областей не є підставою для видачі довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, та, відповідно, для виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13.04.2022 року по 10.06.2022 року.

Колегія суддів зазначає, що для встановлення факту неправомірної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 13.04.2022р. по 10.06.2022р. необхідним, передусім, є встановлення факту його участі у відповідних діях та заходах.

Як слідує зі змісту Телеграми № 248/1298 та Окремого доручення дана обставина має бути підтверджена бойовими наказами, журналами бойових дій, рапортами командира підрозділу тощо.

Між тим, матеріали справи не містять доказів підтвердження вищезазначених обставин, а саме: бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь кожного у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.

Матеріалами справи тільки підтверджено, що на підставі бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.06.2022 року № 3912, бойового розпорядження Командувача угруповання об`єднаних сил від 10.06.2022 року № БР-418т, ОСОБА_1 вибув зі складу угруповання об`єднаних сил до складу оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 10.06.2022 року (витяг з наказу Командувача угруповання об`єднаних сил (по стройовій частині) №109/дск від 10.06.2022 року) (а.с.129).

Також, встановлено, що оперативно-стратегічне угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » об`єднання Сил оборони України, створене під час відбиття російської збройної агресії у 2022 році. Також, відоме як Угруповання Об`єднаних сил та Східне угруповання військ. Діє у Східний операційній зоні, відповідає за східну ділянку лінії бойового зіткнення (Харківський, Ізюмський, Лиманський, Лисичанський, Курахівський, Куп`янський, Бахмутський, Авдіївський та Вугледарський напрямки).

Водночас, на підставі довідки від 07 жовтня 2022 року № ОСУВ Хортиця/8/1337 про безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у складі оперативно-стратегічного угрупування «Хортиця» у період з 11 червня 2022 року по 28 серпня 2022 року, ОСОБА_1 виплачено додаткову грошову винагороду за вказаний період у збільшеному розмірі. Зазначене не заперечується ОСОБА_1 та підтверджується листом фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил ЗСУ № 350/147/2/185пс від 03.02.2023 року (а.с.9-13).

Більш того, судом встановлено, що в листі № 350/147/2/185пс від 03.02.2023 року наголошується, що інших документальних підтверджень про безпосередню участь у бойових діях штаб-сержанта ОСОБА_1 за період з 13.04. по 10.06.2022, до військової частини не надходило (а.с.10).

Таким чином, наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо у період з 13.04.2022 р. по 10.06.2022 р.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не існувало правових підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, виходячи із розрахунку 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період.

Як наслідок, право позивача на отримання додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, у період з 13.04.2022 року по 10.06.2022 року порушено не було.

При цьому, посилання апелянта на довідки та накази, відповідно до яких ОСОБА_1 у період з 13.04.2022р. по 10.06.2022р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в м.Часів Яр Бахмутського району Донецької області, є необґрунтованими, оскільки дана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Вказана довідка не може бути доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, оскільки вона не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, яка складається з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.

Таким чином, враховуючи, що у відповідача не існувало документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, складення яких передбачено Окремим дорученням, і складення таких документів не залежало від волі відповідача, тому відсутні підстави стверджувати, що у спірних відносинах відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 28.03.2024 р.

Суддя доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька