Справа № 160/9849/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову щодо встановлення судового контролю

за виконанням судового рішення

01 квітня 2024 року Справа №160/9849/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , як законного представника в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , терті особи які не заявляють самостійних вимог на боці відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

09.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява (до відділення поштового зв`язку таку подано 04.05.2023 року) ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , терті особи які не заявляють самостійних вимог на боці відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у відмові провести перерахунок грошового забезпечення майору запасу ОСОБА_4 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та у відмові виготовити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення, станом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 лютого 2023 року, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та положень пункту 4 постанови КМУ 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови КМУ від 30.08.2017 р. № 704, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення тощо) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, 01 лютого 2023 року, 01 березня 2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати розмір грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеним шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року (2102 грн.), на 01 січня 2021 року (2270 грн), на 01 січня 2022 року (2481 грн.), на 01 січня 2023 року (2684 грн.), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, виготовити та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення майора запасу ОСОБА_4 , за посадою, яку він займав на момент звільнення, станом на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2022 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, відповідно до вимог статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та положень пункту 4 постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також Процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення тощо) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, 01 лютого 2023 року, 01 березня 2023 року у відповідності до вимог п. 1.2 окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 року № 2685.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 10.05.2023 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , як законного представника в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , терті особи які не заявляють самостійних вимог на боці відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права просила скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За наслідками розгляду даної апеляційної скарги, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як законного представника в інтересах дитини ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року у справі №160/9849/23 скасовано. Справу № 160/9849/23 направлено для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

17.11.2023 року справа №160/9849/23 надійшла до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

За відомостями з витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.11.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 20.11.2023 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 року прийнято до свого провадження позовну заяву ОСОБА_1 , як законного представника в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , терті особи які не заявляють самостійних вимог на боці відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України пенсійну справу відносно ОСОБА_4 . Витребувано у ОСОБА_4 : інформацію або письмові та вмотивовані пояснення, чи звертався ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо видачі оновлених довідок для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, 01 лютого 2023 року, 01 березня 2023 року. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 : інформацію або письмові та вмотивовані пояснення, чи звертався ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо видачі оновлених довідок для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, 01 лютого 2023 року, 01 березня 2023 року; засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України заяву ОСОБА_1 щодо видачі оновлених довідок для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2020 року, 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, 01 лютого 2023 року, 01 березня 2023 року та копії документів, які були долучені позивачем до такої заяви. Судом зобов`язано витребувані докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 22 грудня 2023 року. Судом попереджено ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

В період з 25.12.2023 року по 12.01.2024 року та в період з 18.01.2024 року по 19.01.2024 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній основній відпустці.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позовної заяви без розгляду в частині відмовлено повністю.

За наслідками розгляду даної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , як законного представника в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , терті особи які не заявляють самостійних вимог на боці відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неоформлення та ненадання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_4 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_4 з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_4 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_4 з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року.

Розподіл судових витрат судом не здійснювався.

26.02.2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява щодо отримання засобами поштового зв`язку виконавчих листів та копії судового рішення з відмоткою про набрання законної сили.

За реплікацією Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що 04.03.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №1609843/23 створено один (1) виконавчий лист в частині: 1) зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_4 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_4 з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року.

22.03.2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про встановлення судового контролю, в якій заявник просить суд:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом п`яти днів надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звіт про виконання у повному обсязі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року у справі № 160/9849/23;

- враховуючи тривале та навмисне невиконання ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення суду винести окрему ухвалу, яку направити на адресу Міністра оборони України, а також до органів військової прокуратури для вирішення питання відповідно про притягнення до відповідальності керівника відповідача та відкриття кримінального провадження щодо керівника та посадових осіб відповідача.

Аргументи означеної заяв зводяться до того, що інформація про оскарження відповідачем даного рішення у заявника відсутня. За інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень відсутній факт подачі відповідачем та третіми особами апеляційної скарги. В силу вимог КАС України дане рішення набрало законної сили 27.02.2024 року. Таким чином, в силу статті 129-1 Конституції України, як норми прямої дії, у відповідача з 27.02.2024 року виник беззаперечний обов`язок виконати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року у справі № 160/9849/23. Станом на день подачі даної заяви виконавчий лист Дніпропетровським окружним адміністративним судом мені не виданий, виконавче провадження не відкривалось. Також, на день подачі даної заяви означене рішення Дніпропетровського окружного адмінсуду ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконано і ніяких заходів для його виконання не вживалось і не вживається. Навпаки, листом від 04.03.2024 року (вих. 613/2278) повідомлено секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, що виконати дане рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду «не виявляється можливим, оскільки вищезазначене рішення суду не набуло законної сили», що свідчить про умисне невиконання відповідачем рішення суду від 24.01.2024 року по даній справі та надання Уповноваженому з прав людини недостовірної інформації. Оскільки відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили не виконується, і жодної дії до його виконання протягом місяця так і не було вжито, вбачається грубе порушення відповідачем вимог статті 129-1 Конституції України. Тривале ігнорування відповідачем як означеного рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, повідомлення Уповноваженому з прав людини завідомо недостовірної інформації стосовно причин невиконання рішення суду по даній справі, є повна впевненість у невиконанні відповідачем прийнятого рішення і по цій справі. Таким чином, в ситуації яка склалась, єдиним дієвим засобом для виконання відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, є встановлення судового контролю за виконанням боржником у повному обсязі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року. Враховуючі, що боржник мав достатньо часу для виконання у повному обсязі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року, а також враховуючи, що внаслідок невиконання боржником рішення суду грубо порушуються права дітей, для виконання рішення суду не потрібно вживати дій, які потребують багато часу, то строк подання звіту про виконання судового рішення протягом п`яти днів, є розумним строком. Окрім того, відповідно до вимог статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

За відомостями з витягу протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.03.2024 року зазначена вище заяву вирішено розподілити та передати судді ОСОБА_5

27.03.2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом на адресу ОСОБА_1 направлено оригінал виконавчого листа в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_4 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу і окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, з включенням процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_4 з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року та 01.02.2023 року та копію судового рішення від 24.01.2024 року з відміткою про набрання законної сили.

Розглянувши дану заяву та дослідивши викладені у неї доводи, суд вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2-3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі №286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі №206/3911/17.

Так, виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності із резолютивною частиною рішення.

Якщо, рішення суду відповідачем не виконується, це є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією "права на справедливий суд".

Між тим, за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 березня 2020 року у справі №539/3406/17.

Відповідно до вимог ч. 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд зазначає, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

У свою чергу, матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження". Крім того, доказів того, що загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату після відповідного звернення позивача із заявою та виконавчими листами до органу ДВС, матеріали справи також не містять.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України , заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_6 проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Тож, встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Щодо прийняття окремої ухвали у справі, суд, перевіривши матеріали справи, відповідно до ст.249 КАС України дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст.249 КАС України).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України).

Окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Стаття 249 Кодексу адміністративного судочинства України дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.

З викладеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановлення окремої ухвали є правом суду при наявності очевидно протиправних дій відповідних осіб.

Водночас, позивачем не наведено конкретних обставин, які можуть свідчити про те, що дії відповідача носять очевидний, систематичний протиправний характер та такі дії спрямовані навмисно на грубе порушення прав позивача. Більше того, заявник не надав жодних доказів, які б підтверджували обґрунтування його доводів.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутися самостійно із заявою до правоохоронних органів у разі, якщо вважає, що в діях посадових осіб містяться ознаки складу певного кримінального правопорушення.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, а також враховуючи те, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, то суд вважає, що підстав для задоволення клопотання заявника про постановлення окремої ухвали наразі не має.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Керуючись ст. ст. 241, 243, 248, 256, 293, 294, 295, ч.1 ст.370, ч.1 ст.382 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник