Справа № 480/6083/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 р. Справа № 480/6083/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2023, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 30.11.23 у справі № 480/6083/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту також - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив суд:

- поновити порушені права шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити розрахунок періоду проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області у період з 01 липня 2017 року по 02 вересня 2017 року, з 14 вересня 2017 року по 29 січня 2018 року, з 10 лютого 2018 року по 23 березня 2018 року із застосуванням пільгового коефіцієнту, визначеного підпунктом «а» пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" від 17.07.1992 за №393, який направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумський області для перерахунку раніше призначеної пенсії.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії у справі № 480/6083/23 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу і направити справу для продовження розгляду до Сумського окружного адміністративного суду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам та матеріалам справи, оскільки лише отримавши відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову в поновленні порушених прав шляхом розрахунку періоду безпосередньої участі в АТО в пільговому вимірі, яка викладена в листі від 10.02.2023 за №11/861, позивач усвідомив, що захистити свої порушені права можливо звернувшись до суду. При цьому позивач наголошує, що при зверненні до суду з відповідним адміністративним позовом не ставить питання щодо дати, з якої просить поновити свої порушені права, розуміючи, що проміжок часу протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за захистом своїх прав, свобод чи інтересів обмежено 6-ти місячним строком, визначеним ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України). З посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 грудня 2023 року у справі №380/1907/23, вказує, що неправомірні дії відповідача (у разі встановлення судовим рішенням) щодо невидачі довідки про пільговий розрахунок періодів проходження служби впливають на соціальне забезпечення позивача щодо можливості отримання пенсії у більшому розмір за рахунок збільшення відсоткового співставлення вислуги років до розміру грошового забезпечення, а тому застосовування шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч.2 ст.122 КАС України, матиме наслідком неможливість реалізації позивачем права, передбаченого ст.63 Закону №2262, на перерахунок пенсії у межах, визначених статтею 51 цього Закону строків.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України, не скористався.

Справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 17.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою у даній справі.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 27.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.10.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення їй копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин такого пропуску та наданням відповідних доказів.

31.10.2023 позивач надіслав до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду, дослідивши матеріали якої, суд першої інстанції з огляду на те, що заява про поновлення строку звернення до суду не підписана заявником, дійшов висновку, що виявлені недоліки поданої заяви не дають можливості її розглянути по суті, а тому повернув її позивачу без розгляду на підставі частини 2 статті 167 КАС України.

13.11.2023 на виконання ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 08.10.2023 позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення такого строку.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 адміністративний позов залишено без розгляду.

Приймаючи ухвалу від 30.11.2023, суд першої інстанції виходив із ненадання позивачем доказів про існування поважних причин пропуску строку звернення до суду щодо спірних відносин, а також із того, що підстави, зазначені позивачем у заяві від 13.11.2023, не підтверджують поважність причин пропуску та визнані судом необґрунтованими, з огляду на що позовну заяву залишив без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Колегія суддів погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, про що зазначено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 807/235/16.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Викладені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19, від 31.03.2020 у справі №807/235/16.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 вказав, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 7 вересня 1999 року у справі "Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У ході розгляду цієї справи судом з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що позивач в лютому 2023 року вже звертався з аналогічними позовними вимогами до суду, а саме до Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/984/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109941491).

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі №480/984/23 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання її копії шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин такого пропуску та наданням відповідних доказів.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 у справі №480/984/23 вказану позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Приймаючи вказану ухвалу, Сумський окружний адміністративний суд встановив, що 23.03.2023 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої він вказує, що про порушення своїх прав він дізнався під час виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумський області рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 у справі № 480/5575/22, яке набрало законної сили 02.12.2022.

Проте, суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав 04.02.2019, про що свідчить розрахунок вислуги років, у якому позивач вчинив запис про те, що він не згоден з розрахунком пільгового стажу. Разом з тим, ОСОБА_1 протягом чотирьох років не звертався до суду за захистом своїх прав стосовно стажу. Суд зауважив, що ОСОБА_1 в цей період часу звертався до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про зобов`язання відповідача видати оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення (справа №480/1283/21). При цьому, позивач не оспорював правильність розрахунку його стажу (вислуги років). ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом лише 04.02.2023, тобто через чотири роки після того як дізнався про порушення своїх прав.

Суд вказав, що ОСОБА_1 не доведено належними доказами того, що в період з 04.02.2019, коли він дізналася про порушення своїх прав, і по 04.02.2023 - день звернення до суду, існували обставини, які перешкоджали та унеможливлювали його звернення до суду з позовом.

Також суд зазначив, що звернення позивача із заявою про перерахунок стажу до ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримання відповіді від 10.02.2023 за №11/861 про відсутність підстав для перерахунку стажу не можуть бути підставою для поновлення строку на звернення до суду з позовом, оскільки таке звернення мало місце через понад три роки після того, як позивач дізнався про порушення своїх прав, отримавши 04.02.2019 розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію, а також більше ніж через два роки після призначення 30.01.2020 пенсії за вислугу років. Крім того, в рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 у справі №480/1283/21 вже встановлювалася та обставина, що згідно з повідомленням ГУ ПФУ в Сумській області про розмір пенсії від 09.11.2020 за №3543 позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-XII з 30.01.2020. Станом на 01.10.2020 розмір пенсії складає 5531,39 грн. При цьому враховано: посадовий оклад 3260 грн., оклад за військове звання - 670 грн., процентну надбавку за вислугу років 45% - 1768 грн., середньомісячну суму додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у тому числі надбавку за особливі умови служби 10%, премію 94% - 3507,67 грн. Основний розмір пенсії складає 55% грошового забезпечення за 30 років вислуги, з урахуванням трудового стажу. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що існували обставини, які перешкоджали йому звернутись до суду з позовом в шестимісячний строк після того, як він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Вказана ухвала суду ОСОБА_1 не оскаржувалась та набрала законної сили 31.03.2023.

Однак, у подальшому, а саме 17.06.2023, ОСОБА_1 вирішив повторно звернутися до суду з аналогічними позовними вимогами до того ж відповідача, що і в справі № 480/984/23.

Звертаючись із позовом у справі №480/6083/23, позивач не додав та не зазначив про розрахунок вислуги років, у якому він 04.02.2019 вчинив запис про те, що не згоден з розрахунком пільгового стажу (а.с.25), а додав інший розрахунок №1410 від 05.09.2019, який, як він зазначає, отримав 06.09.2019 (а.с.10).

Разом з тим, навіть після отримання розрахунку №1410 від 05.09.2019, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі лише 17.06.2023, тобто через чотири роки, з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України.

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, поданій до суду 13.11.2023, позивач зазначав, що про порушення своїх прав він дізнався лише після отримання відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову в поновленні порушених прав шляхом розрахунку періоду безпосередньої участі в АТО в пільговому вимірі, яка викладена в листі від 10.02.2023 за № 11/861 та яким йому було відмовлено у проведенні перерахунку вислуги років у пільговому обчисленні.

При цьому вказував, що при зверненні до суду з відповідним позовом він не ставить питання щодо дати з якої просить поновити його порушені права, розуміючи, що звернення у проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, обмежено шестимісячним строком, визначеним статтею 122 КАС України.

Із аналогічних підстав позивачем оскаржується ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Надаючи оцінку наведеним доводам позивача, колегія суддів зазначає таке.

Звернення позивача із заявою про перерахунок стажу до ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримання відповіді від 10.02.2023 за №11/861 про відсутність підстав для перерахунку стажу не може бути підставою для поновлення строку на звернення до суду з позовом у цій справі, оскільки таке звернення мало місце через понад три роки після того, як позивач дізнався про порушення своїх прав, отримавши 04.02.2019 розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію, а також більше ніж через два роки після призначення 30.01.2020 пенсії за вислугу років.

Так, у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 у справі №480/1283/21 вже встановлювалася та обставина, що згідно з повідомленням ГУ ПФУ в Сумській області про розмір пенсії від 09.11.2020 за №3543, позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-XII з 30.01.2020.

Крім того, як вже зазначалося вище, позивач в лютому 2023 року вже звертався з аналогічними позовними вимогами до Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/984/23.

Ухвалою суду від 31.03.2023 у справі №480/984/23, яка набрала законної сили 31.03.2023, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки позивачем не було доведено, що існували обставини, які перешкоджали йому звернутись з позовом до суду в шестимісячний строк після того, як він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Посилання позивача на те, що при зверненні до суду з відповідним позовом він не ставить питання щодо дати, з якої просить поновити його порушені права, розуміючи, що звернення у проміжок часу, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, обмежено шестимісячним строком, визначеним статтею 122 КАС України, не є належним обґрунтуванням поважності причин строку звернення до суду з позовом у цій справі.

Будь-яких інших поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не зазначено.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не доведено, що існували обставини, які перешкоджали йому звернутись з позовом до суду в шестимісячний строк після того, як він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

Байдужість до своїх прав (права на судовий захист) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Вищезазначені висновки суду жодним чином не є передчасними, оскільки підтверджуються матеріалами справи та змістом судового рішення у справі №480/984/23.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача про поновлення такого строку, є неповажними.

Суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції і погоджується з його висновками.

Зважаючи на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи та аргументи позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Доводи скаржника про те, що в даному випадку мають місце триваючі правовідносини, у яких відповідач - суб`єкт владних повноважень протягом значного проміжку часу ухилявся від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) необґрунтовані, зважаючи на те, що предметом адміністративного позову є правомірність розрахунку вислуги років військовослужбовця для призначення пенсії, а не дії відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо ухилення від виконання своїх зобов`язань (у відношенні до позивача).

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 грудня 2023 року у справі № 380/1907/23, колегія суддів відхиляє, оскільки такі не є релевантними з огляду на те, що сформовані за інших фактичних обставин, ніж у цій справі, та стосуються інших правовідносин.

Враховуючи приписи ч.5 ст.242 КАС України, у даній справі враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається суд апеляційної інстанції у даному рішенні (постанові) вище.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2023 у справі №480/6083/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський