Справа № 400/15021/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/15021/23

Головуючий І інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту ухвали - 15.01.2024р.) про повернення позовної заяви (в частині вимог) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2023р. ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області стосовно застосування їй при обчисленні пенсії по інвалідності показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014р., 2015р. та 2016р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії по інвалідності з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.12.2022р. із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019р., 2020р. та 2021р.

Ухвалою суду першої інстанції від 18.12.2023р. позовну заяву ОСОБА_1 в частині оскарження дій відповідача за період з 22.12.2022р. до 04.06.2023р. - залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. При цьому, суд роз`яснив позивачу, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду або заяви про зміну позовних вимог, а саме: зазначення дати, з якої позивач просить поновити її право, в межах шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

02.01.2024р. ОСОБА_1 подано до Миколаївського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строків звернення до суду, мотивовану тим, що вона не мала розумних причин сумніватися у добросовісності дій ГУ ПФУ в Миколаївській області. При цьому, позивач зазначає про те, що строк звернення до суду не застосовується, посилаючись на ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог за період з 22.12.2022р. до 04.06.2023р. - повернуто на підставі ч.2 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись з вказаним вище судовим рішенням, позивач 22.01.2024р. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.01.2024р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті. Зокрема, позивач звернула увагу на те, що об`єктом захисту, у даному випадку, є її право на перерахунок пенсії, а строкове обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законом розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку із непроведенням перерахунку пенсії з вини суб`єкта владних повноважень, наразі відсутнє.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

19.02.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

20.02.2024р. до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність достатніх підстав для її задоволення.

Так, спірні правовідносини у даній адміністративній справі склалися з приводу протиправності дій пенсійного органу стосовно застосування при обчисленні пенсії ОСОБА_1 по інвалідності показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014р., 2015р. та 2016р. та, відповідно, виплати їй пенсії по інвалідності з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.12.2022р. із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019р., 2020р. та 2021р.

На стадії ж апеляційного провадження спірним є саме питання дотримання ОСОБА_1 строків звернення до суду з даним позовом (в частині позовних вимог за період з 22.12.2022р. до 04.06.2023р.).

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Щоб адміністративний позов був прийнятий до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 Конституції України, а також ст.5 КАС України. Так, реалізація захисту порушеного або оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду 1-ї інстанції, однак у межах часових рамок, визначених законом.

У розумінні ч.1 ст.118 КАС України, процесуальними строками є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, що повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися й інші строки для звернення до суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або ж повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропуску строку звернення до суду регламентовані ст.123 КАС України.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк чи вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або ж повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Суд апеляційної інстанції, у контексті спірних правовідносин, звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020р. у справі №510/1286/16-а висловила наступну правову позицію щодо строків звернення до суду:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність чи помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність або несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Так, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, заробітна плата при призначені пенсії за вислугу років обчислювалася згідно зі ст.40 цього ж Закону.

Як свідчать матеріали справи, 22.12.2022р. позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення на інший вид пенсії - на пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання.

Надалі, позивач звернулася до відповідача із заявою від 09.11.2023р., в якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої було сплачено страхові внески за 2019р., 2020р. та 2021р.

Однак, як вже зазначалося вище, ГУ ПФУ в Миколаївській області листом від 23.11.2023р. повідомило позивачку про відмову у здійсненні перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019р., 2020р. та 2021р.

Як встановлено по справі, та вже вказувалося вище, предметом розгляду у даній справі є перерахунок пенсії позивача з 22.12.2022р. із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019р., 2020р. та 2021р.

Отже, про виплату пенсії, яка є щомісячним платежем, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, та відповідно порушення своїх прав позивач мала дізнатись, отримуючи таку виплату за відповідний місяць.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась з цим позовом до суду лише тільки 12.12.2023р.

Разом із тим, отримання позивачем листа ГУ ПФУ в Миколаївській області від 23.11.2023р. №22752-22212/Г-02/8-1400/23, у відповідь на її заяву, не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому випадку, оскільки такі дії позивач почала вчиняти майже через рік після отримання пенсії починаючи з 22.12.2022р.

Аналогічна правова позиція щодо застосування у цій категорії спорів процесуальних строків звернення до суду, передбачених ст.122 КАС України, викладена у постанові Верховного Суду від 18.05.2023р. у справі №560/19830/21.

Таким чином, з врахуванням конкретних обставин, колегія суддів, оцінивши надані сторонами докази, погоджується із висновками суду 1-ї інстанції про наявність законних підстав для повернення адміністративного позову ОСОБА_1 (в частині відповідних позовних вимог), як такого, що поданий зі значним пропуском строку, встановленого у ст.122 КАС України.

Жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення із цим позовом позивач до суду не надала.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії» та справа «Девеер проти Бельгії»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998р., заява №28090/95, п.45).

Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000р., п.33).

Частиною 2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права із урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011р. №17-рп/2011 визначено також, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, повертаючи дану позовну заяву, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правовірність висновків суду 1-ї інстанції і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неповне з`ясовано обставини, що мають значення для справи чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.121,122,123,240,241,243,308,315,316,321,322,325,328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 29.03.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко