Справа № 440/14224/23
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/14224/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2023 року через підсистему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), у якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №56 від 30.06.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зарахувавши при цьому до страхового стажу періоди роботи: 6 місяців 16 днів з 11.10.1988 по 25.04.1989 в колгоспі імені Шевченка ветфельдшером, 1 рік 11 днів із 18.01.1992 по 28.01.1993 в колгоспі "Ленінська правда" працівником рибництва, 3 роки 4 місяці із 01.08.2000 по 31.12.2003, 5 років із 01.01.2004 по 31.12.2008, 1 рік із 01.01.2009 по 31.12.2009, 1 рік із 01.01.2010 по 31.12.2010, 1 рік із 01.01.2011 по 31.12.2011, 6 місяців із 01.07.2012 по 31.12.2012, 6 місяців із 01.07.2013 по 31.12.2013, 6 місяців із 01.07.2014 по 31.12.2014, 6 місяців із 01.07.2015 по 31.12.2015, 6 місяців із 01.07.2016 по 31.12.2016, 6 місяців із 01.07.2017 по 31.12.2017, 1 рік із 01.01.2018 по 31.12.2018, 1 рік із 01.01.2019 по 31.12.2019, 1 рік із 01.01.2020 по 31.12.2020, 1 рік із 01.01.2021 по 31.12.2021, два місяці з 01.01.2022 по 28.02.2022 приватним підприємцем платником єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком від 23.06.2023, за результатами розгляду якої рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №56 від 30.06.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, за твердженням позивача, його страховий стаж становить 38 років 8 місяців, але відповідачем у порушення вимог законодавства України не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в колгоспі імені Шевченка ветфельдшером та в колгоспі "Ленінська правда" працівником рибництва, а також періоди ведення позивачем підприємницької діяльності.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/14224/23. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області /а.с. 44-51/, у якому представник відповідача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.10.1988 по 25.04.1989 в колгоспі імені Шевченка та з 18.01.1992 по 28.01.1993 в колгоспі "Ленінська правда" згідно записів трудової книжки підстав немає, оскільки як визначено ст. 56 Закону № 1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Також зазначає, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 (довідка Форми ОК-5) за період з 01.08.2000 по 31.12.2003 та з 01.01.2011 по 30.06.2011 відсутня інформація про сплату позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України, а з 01.01.2004 наявні місяці зі сплатою страхових внесків, який є меншим, ніж мінімальний страховий внесок, тому підстав для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.08.2000 по 31.12.2003 та з 01.01.2011 по 30.06.2011 немає, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за вказаний період. Крім того, в разі зарахування до стажу спірних періодів роботи в колгоспі з 11.10.1988 по 25.04.1989 та з 18.01.1992 по 28.01.1993 страховий стаж становитиме 28 років, що також є недостатнім для призначення пенсії за віком по досягненні 60 річного віку відповідно до ст. 26 Закону №1058.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області докази та встановлено строк для їх надання до суду до 28 лютого 2024 року.

26 лютого 2024 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 16 лютого 2024 року /а.с. 68-98/.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

23.06.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Відділу обслуговування громадян №5 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком, що зареєстрована за №1279 /а.с. 82-84/, та з пакетом документів, перелік яких наведено у розписці-повідомленні та копії яких містяться у матеріалах справи.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 23.06.2023 та поданий ним пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

30.06.2023 за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №56 /а.с. 52, 70/, яким вирішено відмовити у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Вказане рішення вмотивовано тим, що згідно з наданими документами страховий стаж становить 25 років 11 місяців 4 дні. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу згідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 06.06.1986 не зараховано: періоди роботи в колгоспі за 1992-1993 роки, оскільки не надано довідку про встановлений та вироблений мінімум трудової участі (ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення). Повідомлено, що заявником надано дві довідки під одним номером від 22.05.2023 К-01-09/231, інформація в яких відрізняється (потребує уточнення). Повідомлено, що до страхового стажу не враховано період навчання згідно довідки від 16.05.2023 № 60, оскільки прізвище заявника в довідці не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_2 ). Зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди здійснення підприємницької діяльності з 2000 по 2003, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. До страхового стажу враховано всі періоди роботи з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка Форми ОК-5).

Позивач не погодився з рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 30.06.2023 №56 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та звернувся до суду даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 30.06.2023 №56, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

З огляду на наведені вище норми права, для призначення пенсії за віком особа має досягти 60 років та мати страховий стаж не менше 30 років.

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 23.06.2023 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 93/, досяг 60 років. Про це спору між сторонами немає.

ОСОБА_1 16.02.2000 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 25-26/.

Листом Головного управління ДПС у Полтавській області №19935/6/16-31-24-09-08 від 30.05.2023 підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 взятий на облік 16.02.2000 як платник податків. З 16.02.2000 по 31.07.2000, 01.01.2012 по 30.06.2012, 01.01.2013 по 30.06.2013, 01.01.2014 по 30.06.2014, 01.01.2015 по 30.06.2015, 01.01.2016 по 30.06.2016, 01.01.2017 по 30.06.2017, 01.01.2018 по 30.06.2018, 01.10.2019 по 30.06.2019, 01.01.2020 по 30.09.2020 - перебував на загальній системі оподаткування та за ці періоди ФОП ОСОБА_1 задекларовано відсутність доходів від здійснення підприємницької діяльності. З 01.08.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по 31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010, з 01.01.2011 по 31.12.2011 до позивача застосовувалася спрощена система оподаткування. З 01.07.2012 по 31.12.2012, 01.07.2013 по 31.12.2013, 01.07.2014 по 31.12.2014, 01.07.2015 по 31.12.2015, 01.07.2016 по 31.12.2016, 01.07.2017 по 31.12.2017 позивач здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування за умови сплати 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати для платників єдиного податку 2 групи. З 01.07.2018 по 31.12.2018, 01.07.2019 по 31.12.2019, 01.10.2020 по 31.12.2020 - здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування за умови сплати 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати для платників єдиного податку 2 групи. З 01.01.2022 по дату цього листа здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування за умови сплати 15 відсотків розміру мінімальної заробітної плати для платників єдиного податку 2 групи /а.с.71-72/.

У оскаржуваному рішенні зазначено, що за розрахунком пенсійного органу на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії підтверджений страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 11 місяців 4 дні /а.с. 52/.

Згідно розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 у загальному розмірі 25 років 11 місяців 4 дні, що наданий до суду органом Пенсійного фонду України /а.с. 53/, до страхового стажу позивача ОСОБА_1 пенсійним органом включено, зокрема, такі періоди:

- з 01.01.2004 по 31.12.2004 (1 рік);

- з 01.01.2005 по 31.03.2005 (3 місяці);

- з 01.04.2005 по 30.04..2009 (4 роки 1 місяць);

- з 01.05.2009 по 31.10.2009 (6 місяців);

- з 01.11.2009 по 30.06.2010 (8 місяців);

- з 01.07.2010 по 31.12.2010 (6 місяців);

- з 01.07.2011 по 31.12.2011 (6 місяців);

- з 01.07.2012 по 31.12.2012 (6 місяців);

- з 01.07.2013 по 31.12.2013 (6 місяців);

- з 01.07.2014 по 31.12.2014 (6 місяців);

- з 01.07.2015 по 31.12.2015 (6 місяців);

- з 01.07.2016 по 29.02.2020 (3 роки 8 місяців);

- з 01.03.2020 по 31.05.2020 (3 місяці);

- з 01.06.2020 по 28.02.2022 (1 рік 9 місяців).

Отже, частина періодів роботи позивача, які він просить зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу, фактично вже зарахована відповідачем до страхового стажу позивача та страховий стаж за ці періоди обчислено територіальним органом Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку щодо ОСОБА_1 /а.с. 54-58/.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску);

2) проходження військової служби по 31 грудня 2017 року включно;

3) перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 1 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно;

4) перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 1 січня 2004 року до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

5) перебування у довготерміновому відрядженні працівників дипломатичної служби у період з 1 січня 2004 року по 30 квітня 2016 року, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Таким чином, зарахування та обчислення територіальним органом Пенсійного фонду до страхового стажу позивача описаних вище періодів роботи за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку щодо ОСОБА_1 вчинено з дотриманням вимог статті 24 та пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Періоди ведення позивачем підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.08.2000 по 31.12.2003 та з 01.01.2011 по 30.06.2011 не підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , оскільки позивач не був у ці періоди звільнений від сплати єдиного внеску, однак, не сплачував страхові внески (єдиний внесок), що підтверджено відомостями персоніфікованого обліку щодо ОСОБА_1 (форма ОК-5) /а.с. 28, 54/, тоді як в силу пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску),

Суд критично оцінює доводи позивача про сплату страхових внесків (єдиного податку) за ці періоди з посиланням на лист Головного управління ДПС у Полтавській області №19935/6/16-31-24-09-08 від 30.05.2023, оскільки цей лист містить відомості про щомісячні ставки єдиного податку, які застосовувалися до позивача, проте, не містить відомостей про фактичну сплату позивачем єдиного податку чи страхових внесків за періоди з 01.08.2000 по 31.12.2003 та з 01.01.2011 по 30.06.2011.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

У законодавстві, що діяло до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення" йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Згідно з пунктом "а" статті 3 вказаного Закону, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*, гіг-спеціалісти, які залучені резидентами Дія Сіті за гіг-контрактами відповідно до Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив особливий порядок зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок.

Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 "Про трудові книжки колгоспників", установлено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу, в тому числі на членів рибознавчих колгоспів, з моменту прийняття їх у члени колгоспу.

Відповідно до пункту 1 Основного положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затвердженого постановою правління Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу (пункт 2 Основних положень).

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно пункту 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Згідно із зразком трудової книжки колгоспника, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, у трудовій книжці колгоспника зазначається в розділі V відомості про трудову участь в загальному господарстві, зокрема прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та причини невиконання такого річного мінімуму.

Зважаючи на викладене, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу та підтверджує обставини про трудову участь: прийняття в колгоспі річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, його виконання чи не виконання.

У трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 06.08.1986 наявні, зокрема, такі записи /а.с. 89-90/:

- запис №11 - 11.10.1988 - прийнятий в колгосп імені Шевченко ветфельдшером (підстава внесення запису: прот. №20 за 11.10.1988);

- запис №12 - 25.04.1989 - звільнений з роботи згідно поданої заяви (підстава внесення запису: прот. №8 від 25.04.1989);

- запис №15 - 18.01.1992 - прийнятий в члени колгоспу "Ленінська правда" працівником рибництва (підстава внесення запису: прот. №2 від 07.02.1992);

- запис № 16 - 28.01.1993 звільнений з членів колгоспу "Ленінська правда" за власним бажанням (підстава внесення запису: прот. № 1 від 16.02.1993 заг. зборів упов. к-ків).

Однак, у трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 06.08.1986 відсутні відомості про прийнятий колгоспом імені Шевченко річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та/чи причини невиконання такого річного мінімуму /а.с. 92/.

Водночас доказів того, що у період з 11.10.1988 по 25.04.1989 позивач не працював у колгоспі імені ОСОБА_3 до суду не надано.

Таким чином, за відсутності встановлених статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відомостей у трудовій книжці колгоспника, такі відомості мають бути підтверджені іншими документами, виданими за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відповідні відомості.

Позивачем не надано до пенсійного органу та до суду уточнюючої довідки на підтвердження обставин його трудової участі у колгоспі імені Шевченко, зокрема, про прийняття в колгоспі річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві та його виконання ОСОБА_1 , тому враховуючи, що трудовою книжкою колгоспника ОСОБА_1 підтверджено прийняття позивача у члени колгоспу імені Шевченко 11.10.1988 та його звільнення з членів колгоспу 25.04.1989, при обчисленні страхового стажу роботи позивача слід врахувати час роботи ОСОБА_1 у колгоспі імені Шевченка за фактичною тривалістю.

У трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 06.08.1986 наявні відомості про прийнятий колгоспом "Ленінська правда" річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 230 та виконання ОСОБА_1 річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 271 /а.с. 92/.

Доказів того, що у період з 18.01.1992 по 28.01.1993 позивач не працював у колгоспі "Ленінська правда" до суду не надано.

Зважаючи на викладене вище, зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає період роботи у колгоспі "Ленінська правда" з 18.01.1992 по 28.01.1993, що підтверджений відомостями трудової книжки колгоспника.

Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 30 червня 2023 року прийняте ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на викладене вище, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №56 від 30 червня 2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 червня 2023 року про призначення пенсії за віком та вирішити питання, щодо якого звернувся ОСОБА_1 , з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зарахувавши при цьому до страхового стажу періоди роботи: 6 місяців 16 днів з 11.10.1988 по 25.04.1989 в колгоспі імені Шевченка ветфельдшером, 1 рік 11 днів із 18.01.1992 по 28.01.1993 в колгоспі "Ленінська правда" працівником рибництва, 3 роки 4 місяці із 01.08.2000 по 31.12.2003, 5 років із 01.01.2004 по 31.12.2008, 1 рік із 01.01.2009 по 31.12.2009, 1 рік із 01.01.2010 по 31.12.2010, 1 рік із 01.01.2011 по 31.12.2011, 6 місяців із 01.07.2012 по 31.12.2012, 6 місяців із 01.07.2013 по 31.12.2013, 6 місяців із 01.07.2014 по 31.12.2014, 6 місяців із 01.07.2015 по 31.12.2015, 6 місяців із 01.07.2016 по 31.12.2016, 6 місяців із 01.07.2017 по 31.12.2017, 1 рік із 01.01.2018 по 31.12.2018, 1 рік із 01.01.2019 по 31.12.2019, 1 рік із 01.01.2020 по 31.12.2020, 1 рік із 01.01.2021 по 31.12.2021, два місяці з 01.01.2022 по 28.02.2022 приватним підприємцем платником єдиного податку - задоволенню підлягає, оскільки частина періодів роботи позивача, які він просить зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу, фактично вже зарахована відповідачем до страхового стажу позивача та страховий стаж за ці періоди обчислено територіальним органом Пенсійного фонду за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку щодо ОСОБА_1 у відповідності до норм закону, а періоди ведення позивачем підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.08.2000 по 31.12.2003 та з 01.01.2011 по 30.06.2011 не підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 з мотивів, що наведені вище. Крім того, питання про призначення чи відмову у призначенні пенсії вирішується органом Пенсійного фонду України лише після здійснення обрахунку страхового стажу особи у процесі розгляду заяви про призначення пенсії та знаходить своє відображення у рішенні, прийнятому за результатами вирішення питання про призначення пенсії.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №3465-3701-5580-7443 від 25.09.2023 /а.с. 17/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 36/.

Частиною 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, при частковому задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (1073,60 грн./2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ідентифікаційний код 20551088) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №56 від 30 червня 2023 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 червня 2023 року про призначення пенсії за віком та вирішити питання, щодо якого звернувся ОСОБА_1 , з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич