Справа № 160/31195/23
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 , згідно із Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р. №116: грошової допомоги для оздоровлення за 2022 р., що підлягала виплаті ОСОБА_2 ; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 ; щомісячної премії в максимальному розмірі 217% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 р. № 248/1210, з 01 по 30 листопада 2022 р.; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27.01.2021 р. № 248/612, з 01 по 30 листопада 2022 р.; на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внаслідок загибелі онука під час дії воєнного стану виплатити додаткову винагороду з розмірі 100 000,00 грн. за весь місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 р., у якому загинув ОСОБА_2 ;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , згідно із Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р. №116: грошової допомоги для оздоровлення за 2022 р. що підлягала виплаті ОСОБА_2 ; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 ; щомісячної премії в максимальному розмірі 217% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 р. № 248/1210, з 01 по 30 листопада 2022 р.; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27.01,2021 р. № 248/612, з 01 по 30 листопада 2022 р.; на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внаслідок загибелі онука під час дії воєнного стану виплатити додаткову винагороду з розмірі 100 000,00 грн. за весь місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 р., у якому загинув ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 є онуком позивача - ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок отриманого вогневого поранення несумісного з життям під час виконання бойових завдань. За життя ОСОБА_2 постійно проживав з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О. із заявою про відкриття спадщини. 31.05.2023 р. позивачу видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі після подання заяви після смерті онука ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що інші спадкоємці не звертались із заявою про прийняття спадщини.
На підставі означеного вище, позивач, як єдиний спадкоємець, після смерті онука ОСОБА_2 має право на отримання грошового забезпечення після смерті онука.
Ухвалою суду від 20.12.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідачем у поданому відзиві на позов заперечувався факт не виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р. №116 та зазначено, що відповідно до відомостей з особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_2 зазначені в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2023р. №116 суми були нараховані та виплачені, в підтвердження чого надано картки особового рахунку. На підставі означеного, відповідач просив суду закрити провадження у даній справі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що 23 жовтня 2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу.
З 23 лютого 2022 року по 20 квітня, та з 01 липня 2022 року по 21 листопада 2022 року ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів Держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.
ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р., копія якого міститься в матеріалаї справи.
Відповідно до свідоцтва про смерть від 28.11.2022 р. Серії № НОМЕР_2 , копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2023 р. № 116 наказано виплатити грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік, виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення, виплатити щомісячну премію в максимальному розмірі 217% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04 березня 2022 року № 248/1210, з 01 по 30 листопада 2022 року, виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 27 січня 2021 року № 248/612, з 01 по 30 листопада 2022 року, виплатити на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду з розрахунку 100 000 (сто тисяч) гривень на місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 року (включно); виплатити грошову допомогу на поховання в сумі п?яти прожиткових мінімумів у розрахунку на місяць на одну особу, установлених законом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
ОСОБА_2 є онуком позивача - ОСОБА_1 .
За життя ОСОБА_2 постійно проживав з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що інших родичів у ОСОБА_2 немає, батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .
Доказами того, що ОСОБА_2 син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є свідоцтва про народження ОСОБА_2 Серії НОМЕР_5 .
На виконання вимог ухвали суду, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О. було направлено на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи №27/2023 від 31.05.2023 р. о 14 год. 51 хв., після смерті ОСОБА_2 , померлого
ІНФОРМАЦІЯ_6 означеної копії спадкової справи №27/2023, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О. із заявою від 31.05.2023 р. щодо прийняття спадщини.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_2 , до складу сім`ї зареєстрованих входять: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Усього 2 особи.
Станом на дату подання приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Стюрко О.О., а саме: 31.01.2024 р., про що зазначено на його супровідному листі, інших спадкоємців за законом не встановлено.
Так, відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Копії матеріалів спадкової справи №27/2023 від 31.05.2023 р., направлені на адресу суду 31.01.2024 р., не містять доказів щодо інших спадкоємців.
Таким чином позивач, як єдиний спадкоємець після смерті онука - ОСОБА_2 має право на отримання грошового забезпечення після його смерті.
Позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявою щодо виплати грошового забезпечення, що підтверджується листом від 09.05.2023 р.. яким відповідач відмовив позивачу у виплаті грошового забезпечення.
20.09.2023 р. позивач повторно звернулась до В/ч НОМЕР_1 із заявою та документами для виплати грошового забезпечення, згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р. №116 та просила військову частину НОМЕР_1 виплатити: ??грошову допомогу для оздоровлення за 2022 р., ??матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення; ??щомісячну премію в максимальному розмірі 217% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 р. №260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 р. №248/1210, з 01 по 30 листопада 2022 р. надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів міністерства оборони України від 27.01.2021 р. №248/612, з 01 по 30 листопада 2022 р. на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» внаслідок загибелі онука під час дії воєнного стану виплатити додаткову винагороду з розмірі 100 000,00 грн. за весь місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 р., у якому загинув онука.
Доказів щодо розгляду заяви позивача від 20.09.2023 р. матеріали справи не містять.
22 листопада 2023 р. позивач повторно звернулась із заявою та документами до відповідача.
Доказів щодо розгляду заяви позивача від 22.11.2023 р. матеріали справи не містять.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991р. №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 1000,00 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров?я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» (далі постанова № 168) додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов?язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов?язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до п.п. 1 і 2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 передбачене право командирів військових частин у межах наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їхнього місячного грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за станом здоров?я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Пунктами 1,2 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України Nє260 від 07.08.2018 (далі - Порядок) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров?я, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою - пункт 5 розділу ХХХІ порядку.
Відповідно до частин другої-четвертої статті 9 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до частини 1 статті 10-1. Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України,
керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4 статті 9 Закону Nє2011-XII).
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 1 постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (надалі - постанова №889) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) щомісячну додаткову грошову винагороду установлено: 1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; ??військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01вересня 2013 року у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; ???особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; ?військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; ???військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; ???співробітникам кадрового складу (військовослужбовцям) Служби зовнішньої розвідки у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно із пунктом 2 постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
На виконання постанови №889 наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року №є73 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Згідно із пунктами 3, 5 Інструкції від 02.02.2016 року №73 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов?язків за якою він допущений).
Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов?язків за посадами (але не раніше дня видання наказу про призначення), і до дня їх звільнення від виконання обов?язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов?язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних начальників (командирів)).
Відповідно до пункту 8 Інструкції від 02.02.2016 р. №73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які займають посади в спеціально уповноваженому центральному органі виконавчої влади у справах охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі органи Держприкордонслужби), у спірний період визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року № 425 (далі Порядок від 20.05.2008 р. №425).
Відповідно до пунктів 3.7.1, 3.7.2 Порядку від 20.05.2008 р. №425 військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) - на підставі наказу вищого начальника (командира) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Аналізуючи вказані правові норми суд зазначає, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.
Зміст Постанови №889 свідчить, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Відтак, щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється допомога на оздоровлення.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 07.06.2018 р. №260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров?я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Пунком 5 цього Порядку, передбачено, що одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються, зокрема, звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.
Проте, відповідачем протиправно не була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно з рішенням Міністра оборони України від 01.02.2023 р. № 2683/з матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачують військовослужбовцям у розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: ??смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; ??поранення військовослужбовця, що зазнав при виконанні завдань під час воєнного стану; ???у разі наявності у військовослужбовця інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов?язаного із захистом Батьківщини; ??порушення стану здоров?я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хімієтеранія), захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв?язку з хворобою, які пов?язані із захистом Батьківщини (більше ніж 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів; сім?ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або визнаних безвісно відсутніми.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення, але не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Така допомога передбачена розділом XXIII «Виплата грошової допомоги для оздоровлення» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260.
Здійснивши системний аналіз як зазначених норм чинного законодавства України, так і доказів, які містяться в матеріалах справи, суд зазначає, що доводи відповідача стосовно того, що відповідно до відомостей з особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_2 , зазначені в наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.03.2023 р. № 116 суми були нараховані та виплачені, не підтвердженні належними та допустимими доказами, в розумінні норм ст. ст. 73-74 КАС України, саме в частині їх виплати, оскільки означені докази, як-то: картки особового рахунку ОСОБА_2 від 16.02.2024 р. №1364; від 16.02.2024 №1365; від 16.02.2024 р. №1366 підтверджують факт лише їх нарахування.
Щодо твердження відповідача в тексті відзиву, стосовно того, що військовою частиною НОМЕР_1 , позивачу надавалася інформація про порядок виплат та необхідний перелік документів для отримання виплат, не підтверджено жодним належним та допустимим доказом, в розумінні норм ст. ст. 73-74 КАС України.
Зокрема, твердження відповідача, що зазначені в позовній заяві вимоги, виконанні Військовою частиною НОМЕР_1 в повному обсязі, не знайшло документального підтвердження даної справи, окрім їх нарахування.
Суд звертає увагу на практику Верховного Суду, відповідно до якої повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 101 відсоток - по 01 січня 2016 року та в розмірі 103 відсотки - з 01 січня 2016 року. Отже, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Зазначені висновки викладені у постановах від 29.11.2021 у справі №120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі №400/1118/21, від 20.04.2022 у справі №420/3593/20, від 09.06.2022 у справі №600/524/21-а.
Ухвалюючи дане рішення суд керується, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11(2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовної заяви.
При цьому, суд зазначає, що у Висновку №11 від 18.12.2008 року Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень викладено наступні висновки:
«Усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою й простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю. Для цього потрібно логічно структурувати рішення й викласти його у зрозумілому стилі, доступному для всіх.»
«Кожен суддя може обрати власний стиль та побудову документа або використовувати типові зразки, якщо такі існують.»
Водночас, відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 р. у справі №11-164сап21, в тексті якої зазначено, що не повинно викликати сумнівів чи заперечень відносно того, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в наступній редакції:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 , згідно із Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р. №116: грошової допомоги для оздоровлення за 2022 р. що підлягала виплаті ОСОБА_2 ; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 ; щомісячної премії в максимальному розмірі 217% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 р. № 248/1210, з 01 по 30 листопада 2022 р.; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів міністерства оборони України від 27.01.2021 р. № 248/612, з 01 по 30 листопада 2022 р.; на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внаслідок загибелі онука під час дії воєнного стану виплатити додаткову винагороду з розмірі 100 000,00 грн. за весь місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 р., у якому загинув ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 , згідно із Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р. №116: грошової допомоги для оздоровлення за 2022 р. що підлягала виплаті ОСОБА_2 ; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 ; щомісячної премії в максимальному розмірі 217% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 р. № 248/1210, з 01 по 30 листопада 2022 р.; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів міністерства оборони України від 27.01,2021 р. № 248/612, з 01 по 30 листопада 2022 р.; на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внаслідок загибелі онука під час дії воєнного стану виплатити додаткову винагороду з розмірі 100 000,00 грн. за весь місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 р., у якому загинув ОСОБА_2 ;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Військову частину НОМЕР_1 підлягає сума 536,80 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 8017-9773-8429-9429 р., яка міститься в матеріалах справи.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 , згідно із Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р. №116: грошової допомоги для оздоровлення за 2022 р. що підлягала виплаті ОСОБА_2 ; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 ; щомісячної премії в максимальному розмірі 217% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 р. № 248/1210, з 01 по 30 листопада 2022 р.; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів міністерства оборони України від 27.01.2021 р. № 248/612, з 01 по 30 листопада 2022 р.; на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внаслідок загибелі онука під час дії воєнного стану виплатити додаткову винагороду з розмірі 100 000,00 грн. за весь місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 р., у якому загинув ОСОБА_2 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 , згідно із Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 р. №116: грошової допомоги для оздоровлення за 2022 р. що підлягала виплаті ОСОБА_2 ; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення ОСОБА_2 ; щомісячної премії в максимальному розмірі 217% від встановленого посадового окладу відповідно до наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Міністра оборони України від 04.03.2022 р. № 248/1210, з 01 по 30 листопада 2022 р.; надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від встановленого посадового окладу, за військове звання та надбавку за вислугу років передбачених наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 р. № 260, рішення Міністра оборони України, викладеного в телеграмі Департаменту фінансів міністерства оборони України від 27.01,2021 р. № 248/612, з 01 по 30 листопада 2022 р.; на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» внаслідок загибелі онука під час дії воєнного стану виплатити додаткову винагороду з розмірі 100 000,00 грн. за весь місяць за період з 01 по 30 листопада 2022 р., у якому загинув ОСОБА_2 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька