Справа № 420/27886/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27886/23

Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М. Дата і місце ухвалення: 26.02.2024р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «БРИС-БОСФОР Україна» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БРИС-БОСФОР Україна» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «БРИС-БОСФОР Україна» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області з питань реєстрації податкових накладних №9568440/38912239 від 21.09.2023 про відмову в реєстрації податкової накладної №16 від 06.09.2023 р.; зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну №16 від 06.09.2023 р. в ЄРПН датою її фактичного подання.

Також, в позовній заяві товариство з обмеженою відповідальністю «БРИС-БОСФОР Україна» просило суд стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, шляхом винесення додаткового рішення, про що було надано договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до договору, довідку про сплату коштів у розмірі 7500 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "БРИС-БОСФОР УКРАЇНА" задоволено.

Питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в рішенні суду від 07.02.2024 року не вирішено.

16.02.2024 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник зазначає, що однією з позовних вимог було прохання вирішити питання про судові витрати шляхом укладення додаткового рішення згідно ч. 1 ст. 252 КАС України, тому просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 17050 грн. також, до заяви надано докази понесення витрат.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ТОВ «БРИС-БОСФОР Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 26.02.2024 р. та ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції є безпідставними, оскільки ні законодавство, ні зазначена постанова Верховного Суду, на яку посилається суд першої інстанції, не зобов`язують саме позивача обґрунтовувати поважність зазначених причин, натомість у зазначеній постанові ідеться про те, що саме суд повинен з`ясувати наявність поважних причин, які перешкоджали до закінчення судового розгляду надати докази понесених судових витрат.

Позивач наголошує, що суд повинен був надати оцінку наданим доказам або викликати представника позивача в судове засідання для з`ясування цих обставин у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 252 КАС України. В свою чергу позивач наголошує, що надані позивачем докази свідчать, що вони були отримані вже після винесення судового рішення у цій справі, що позбавляло можливості надати такі докази до закінчення судових дебатів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про постановлення додаткового судового рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не обґрунтовано наявності поважних причин неможливості надати доказів понесених судових витрат до закінчення судового розгляду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Аналіз наведеної норми адміністративного процесуального законодавства показав, що застосування інституту ухвалення додаткового судового рішення полягає в усуненні неповноти судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч.ч.1, 6, 7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом ст. 139 КАС України, розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як зазначено вище, ТОВ «БРИС-БОСФОР Україна» в позовній заяві просило суд стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу, шляхом винесення додаткового рішення, що відповідає нормам ст. 139 КАС України. Також, позивачем було надано до позову договір про надання правничої допомоги №03-10/АС від « 03» жовтня 2021 року, додаткову угоду до договору, довідку про сплату коштів у розмірі 7500 грн.

Судом встановлено, що адміністративна справи №420/27886/23 розглядалась судом у відкритому судовому засіданні. Рішення суду було проголошено у відкритому судовому засіданні 07.02.2024 року за участю представників позивача та відповідача. Повний текст судового рішення складено та підписано15.02.2024 р.

Після отримання повного тексту судового рішення представником позивача було подано до суду заяву про винесення додаткового судового рішення, в якому позивач просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17050 грн.

Заявником, крім вже наданих доказів, суду було надано остаточний розрахунок витрат від 15.02.2024 р., довідка про отримання оплати за надані послуги від 16.02.2024 р. та акт приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2024 р.

Дослідивши зазначені докази колегія суддів встановила, вони були складені після винесення рішення судом першої інстанції.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником не обґрунтовано поважності причин ненадання до суду доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів, оскільки в своїй заяві позивач зазначає, що у зв`язку з розглядом в Одеському окружному адміністративному суді справи та винесенням 07.02.2024 р. судового рішення, позивачем надається до суду підтвердження сплати послуг адвоката, що є належними доказами для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

Слід зазначити, що справа розглядалась в суді першої інстанції у відкритому судовому засіданні та судом було проведено декілька судових засідань, на яких був присутній представник позивача, з чого слідує, що до судових дебатів позивач не знав та не міг знати, скільки ще судових засідань відбудеться по даній справі та скільки часу вони займуть.

При цьому, слушним є аргумент апеляційної скарги про те, що позивач не знав та не міг знати чи знадобиться ще складати та подавати до суду процесуальні документи.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з позицією апелянта про те, що остаточний розрахунок витрат від 15.02.2024 р., довідка про отримання оплати за надані послуги від 16.02.2024 р. та акт приймання-передачі наданих послуг від 16.02.2024 р. об`єктивно та логічно не могли бути подані до суду до закінчення судових дебатів, так як вже були складені після винесення судом судового рішення та після завершення процесу надання позивачу правової допомоги з цієї справи у суді першої інстанції.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не зазначено будь-яких обґрунтувань поважності причин, які перешкоджали до закінчення судового розгляду надати докази понесених судових витрат, оскільки на переконання суду апеляційної інстанції саме суд зобов`язаний з`ясувати наявність для цього поважних причин.

В даному випадку надані позивачем докази до суду першої інстанції судом досліджені не були та відповідна оцінка таким доказам надана не була. При цьому, судом не була надана оцінка в рішенні від 07.02.2024 р. доказам понесення судових витрат наданих до позову та не було вирішено питання про наявність підстав для стягнення таких витрат під час винесення рішення по суті спору.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні ухвали про відмову в ухваленні додаткового рішення не були правильно та повно досліджені ні докази, подані до початку судових дебатів, ні докази, подані разом із заявою про ухвалення додаткового рішення та не було внаслідок цього з`ясовано поважність причин їх подання після винесення рішення по справі.

При цьому, слід звернути увагу, що відповідно до ст. 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, з чого слідує, що суд першої інстанції при розгляді заяви позивача в порядку письмового провадження порушив норми процесуального права, а саме розглянув заяву без проведення відкритого судового засідання, як це передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви позивача не дослідив правильно і повно докази, надані разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, не з`ясував поважність причин їх подання після винесення рішення по справі, не розглянув докази, подані до початку судових дебатів (разом із позовом) та розглянув справу без проведення відкритого судового засідання, чим порушим норми процесуального права.

В свою чергу апеляційна скарга не підлягає задоволенню в частині вимог щодо постановлення додаткового судового рішення за наслідком розгляду апеляційної скарг, оскільки у відповідності до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, в даному випадку це є Одеський окружний адміністративний суд, а не П`ятий апеляційний адміністративний суд.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «БРИС-БОСФОР Україна» задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БРИС-БОСФОР Україна» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, направити до суду першої інстанції для розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю «БРИС-БОСФОР Україна» про ухвалення додаткового рішення від 16.02.2024 р. вх.№6768/24.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 01.04.2024 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук