Справа № 460/836/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 березня 2024 року м. Рівне №460/836/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, за змістом якого просив суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення із 22.06.2022 при перерахунку розміру пенсії за віком позивачу коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 1,12011 до 0,81778;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу починаючи із 22.06.2022, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.07.2000 по 30.09.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,12011

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №460/33355/22 здійснив перерахунок та виплату пенсії позивача, зокрема із врахуванням до загального страхового стажу календарного періоду його роботи в Державному підприємстві «Рівненський автомобільний ремонтний завод» з 01.01.2013 по 31.05.2022. Листом від 18.09.2023 №1700-0202-8/81561 відповідач на запит ОСОБА_1 повідомив про порядок виконання рішення суду та надіслав своє рішення про перерахунок, за результатом аналізу яких позивачем було з`ясовано, що Пенсійний орган всупереч практиці Верховного Суду та положенням чинного законодавства, зарахувавши спірний період роботи з січня 2013 року по травень 2022 року до страхового стажу відповідно до резолютивної частини рішення суду, зменшив коефіцієнт його заробітної плати, з якого обчислюється пенсія із 1,12011 до 0,81778, відобразивши у розрахунках коефіцієнтів заробітної плати за період з травня 2013 року по травень 2022 року відсутність зарплати (доходу) у вигляді «0 грн», яка не є відповідно до вимог закону будь-яким доходом, для позивача є невигідною, може враховуватись винятково за його бажанням.

Позивач вважає протиправною такі відповідача, оскільки вона порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення у розмірі, відповідному заробітній платі та стажу, порядок врахування яких чітко визначений чинним законодавством, а рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №460/33355/22 вирішувалось виключно питання зарахування до загального страхового стажу позивача періодів його трудової діяльності без правової оцінки правовідносин щодо порядку обчислення заробітної плати/її коефіцієнтів.

З цих підстав позивач просив суд визнати протиправною поведінку відповідача у спірних правовідносинах, а тому звернувся до суду із позовом.

Ухвалою суду від 26.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнав повністю. В обґрунтування правомірності своєї поведінки Пенсійний орган повідомив, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії за період страхового стажу до 01 липня 2000 року враховується на підставі довідки про нараховану заробітну плату, а за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до вимог статті 40 Закону, на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №460/33355/22 крім зарахування періоду роботи до загального страхового стажу, як зобов`язано судом, також враховано для обчислення пенсії за віком заробітну плату з 01.01.2013 по 31.05.2022 - за даними, наявними в системі персоніфікованого обліку на дату звернення за призначенням пенсії за віком. Заробітна плата за вказаний період врахована в нульовому визначенні згідно з вимогами статті 40 Закону, згідно з якою загальний коефіцієнт обчислення заробітної плати склав 0,81778.

Відповідач також зазначив, що підстави для проведення перерахунку пенсії для ОСОБА_1 виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.07.2000 по 30.09.2012 з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи - 1,12011 відсутні, оскільки законодавець чітко визначив, що період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року зараховується за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З цих підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 07.08.2013 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22.06.2022. До цього позивач маючи статус особи з інвалідністю ІІІ групи отримував пенсію по інвалідності.

Із рішення відповідача від 22.02.2022 №59 вбачається, що Пенсійним органом проведено перерахунок пенсії по інвалідності у зв`язку з індексацією заробітку, страховий стаж склав 34 роки 2 місяці 8 днів, а індивідуальний коефіцієнт обчислення пенсії 1,12011 виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з січня 1987 року по грудень 1991 року та із липня 2000 року по вересень 2012 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №460/33355/22 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинення певних дій:

визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо застосування із 22.06.2022 при перерахунку пенсії шляхом переведення ОСОБА_1 із пенсії по інвалідності на пенсію за віком - показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки;

зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи із 22.06.2022, застосувавши показник середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки, що передують року звернення за пенсією за віком;

визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Рівненській області щодо не зарахування до загального страхового стажу при обчисленні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 календарного періоду його роботи в Державному підприємстві «Рівненський автомобільний ремонтний завод» з 01.01.2013 по 31.05.2022;

зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи із 22.06.2022, зарахувавши до загального страхового стажу календарний період його роботи в Державному підприємстві «Рівненський автомобільний ремонтний завод» з 01.01.2013 по 31.05.2022;

визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Рівненській області щодо не встановлення ОСОБА_1 при обчисленні розміру пенсії за віком передбачене ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підвищення розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком в розмірі 5,5% основного розміру пенсії за віком, по 0,5% - за кожний повний місяць стажу, починаючи з липня 2021 року - місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку по травень 2022 року;

зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити із 22.06.2022 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із встановленням йому передбаченого ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підвищення розміру пенсії за більш пізній вихід на пенсію за віком в розмірі 5,5% основного розміру пенсії за віком, по 0,5% - за кожний повний місяць стажу, починаючи з липня 2021 року - місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку по травень 2022 року.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №460/33355/22 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Рівненській області повернуто скаржнику.

Рішенням відповідача від 29.08.2023 №59 перераховано пенсію за віком ОСОБА_1 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №460/33355/22. Загальний страховий стаж склав 43 роки 5 місяців 18 днів, а індивідуальний коефіцієнт обчислення пенсії 0,81778 виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з січня 1987 року по грудень 1991 року та із липня 2000 року по травень 2022 року. При цьому, при обчисленні щомісячних коефіцієнтів заробітної плати відповідачем у період з у розрахунках коефіцієнтів заробітної плати за період з травня 2013 року по травень 2022 року у доходах ОСОБА_1 відображено 0 грн.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача, щодо дорахування для обчислення індивідуального коефіцієнта заробітної плати зарплату за період страхового стажу, отриману після призначення пенсії по інвалідності з травня 2013 року по травень 2022 та зниження цього коефіцієнту з 1,12011 до 0,81778, позивач звернувся до суду із позовною заявою.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

В ході розгляді адміністративної справи №460/33355/22 судом встановлена протиправна бездіяльність Пенсійного органу щодо не зарахування при обчисленні пенсії за віком до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в Державному підприємстві «Рівненський автомобільний ремонтний завод» з 01.01.2013 по 31.05.2022 незважаючи на факт відсутності сплати єдиного соціального внеску роботодавцем до відповідних Фондів.

Порядок обчислення розміру пенсії по інвалідності (станом на дату призначення позивачу пенсії по інвалідності у 2013 році) був передбачений статтею 27 Закону №1058-IV та визначався за формулою: П = Зп x Кс, де: П розмір пенсії, у гривнях; Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 Закону.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Як було встановлено судом, та не заперечувалось відповідачем, при обчисленні пенсії по інвалідності та наступних перерахунках пенсії, зокрема й пенсії за віком із 22.06.2022 відповідачем враховувався індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,12011, що визначений за період страхового стажу з 01.01.1987 по 31.12.1991 (на підставі довідки про заробітну плату) та з 01.07.2000 по 30.09.2012 (відповідно до відомостей системи персоніфікованого обліку.

На виконання рішення суду у справі №460/33355/22 відповідачем дораховано страховий стаж позивача з жовтня 2013 року по травень 2022 року та відображено у розрахунках коефіцієнтів заробітної плати за період з травня 2013 року щомісячно по «0 грн» - тобто відсутність доходу або ж заробітної плати, що плинуло на загальний коефіцієнт заробітної плати, знизивши його з 1,12011 до 0,81778.

Позивач оцінює критично та відхиляє доводи Пенсійного органу щодо правомірності його поведінки в цій частині виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Системний аналіз зазначеної норми свідчить на користь того, що обчислення пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший здійснюється на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі.

При цьому, до моменту виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.04.2023 у справі №460/33355/22 позивачем продовжувався враховуватись індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,12011 за період заробітної плати, отриманої до призначення пенсії по інвалідності з 01.01.1987 по 31.12. та з 01.07.2000 по 30.09.2012.

Окрім цього, у справі №460/33355/22 судом не надавалась правова оцінка ймовірності зарахування або ж не зарахування заробітної плати, отриманої після призначення пенсії по інвалідності з 01.01.2013 по 31.05.2022, для обчислення пенсії за віком.

Судом було, окрім іншого, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу позивача період його роботи в Державному підприємстві «Рівненський автомобільний ремонтний завод» з 01.01.2013 по 31.05.2022 щодо якої були відсутні відомості про сплату страхувальником за ОСОБА_1 єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Порядок визначення періодів заробітної плати, які враховуються для перерахунку пенсії врегульовано ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV, відповідно до змісту якої, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Таким чином, перерахунок пенсії позивача у зв`язку з продовженням роботи після призначення пенсії по інвалідності, з врахуванням ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV може бути здійснене Пенсійним органом виключно за вибором пенсіонера:

1. виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення у серпні 2013 року пенсії (з жовтня 2012 року по травень 2022 року) та з урахуванням заробітної плати (доходу), з якого така пенсія обчислювалась у 2013 році (з січня 1987 року по грудень 1991 року та з липня 2000 року по вересень 2012 року) коефіцієнт 1,12011 (абз. 1 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV);

2. виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення у 2013 році пенсії (з жовтня 2012 року по травень 2022 року) та з урахуванням усієї заробітної плати з січня 1987 року по грудень 1991 року та з липня 2000 року, зокрема й тієї, яка виплачена після призначення пенсії (включаючи період з жовтня 2012 року по травень 2022 року) коефіцієнт 0,81778 (абз. 2 ч. 2 ст. 42 Закону №1058-IV).

Пенсійний орган не заперечував, що пенсія ОСОБА_1 з серпня 2013 року обчислювалась виходячи із більш вигідної заробітної плати за період страхового стажу 01.01.1987 по 31.12.1991 (за даними наданої довідки) та із 01.07.2000 по 30.09.2012 - за даними системи персоніфікованого обліку, а її коефіцієнт (тобто співвідношення заробітної плати та середньої заробітної плати по країні за період, з якого обчислюється пенсія) становив 1,12011.

Після призначення у серпні 2013 року пенсії по інвалідності позивач продовжував працювати, проте як встановлено Рівненським окружним адміністративним судом України в ході розгляду адміністративної справи №460/33355/22 Державне підприємство «Рівненський автомобільний ремонтний завод» незважаючи на утримання із ОСОБА_1 єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не здійснював наступний його перерахунок до Державного Бюджету України.

Саме на виконання рішення суду у справі №460/33355/22 ГУ ПФУ в Рівненській області дораховано період роботи ОСОБА_1 з жовтня 2012 року по травень 2022 року до загального страхового стажу. Однак, відповідне рішення суду не містило вказівок щодо ймовірно перерахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати, вказані обставини не були спірними та судом не оцінювались, що дають суду підстави для висновку про протиправну поведінку відповідача в цій частині.

За наведених обставин позивач згідно з положеннями ч. 4 ст. 42 Закону України №1058-IV мав право на перерахунок пенсії за віком, у зв`язку із збільшенням страхового стажу. При цьому, після призначення пенсії відомості персоніфікованого обліку не містили доказів отримання ним доходу (заробітної плати). Відповідачем не надано доказів того, що позивач виявляв будь-яким чином бажання здійснювати перерахунок з 22.06.2022 пенсії із додаванням як стажу, так і відображенням у розрахунку коефіцієнтів заробітної плати доходу у вигляді «0» грн.

Всупереч наведеному та положень ч. 4 ст. 42 Закону №1058-IV відповідач у серпні 2023 року на виконання рішення суду за період з 22.06.2022 перерахував пенсію позивача із додаванням стажу та із зменшенням коефіцієнту заробітної плати.

На думку Пенсійного органу, оскільки, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування позивачу заробітної плати за періоди зайняття підприємницькою діяльністю з травня 2013 року по травень 2022 року, для розрахунку заробітку за вказані періоди роботи враховано заробітну плату (дохід) в нульовому обчисленні.

Згідно з абз. 9 п. 3 ч. 3 ст. 21 Закону №1058-IV, частина персональної електронної облікової картки, яка відображає виплату за рахунок коштів Пенсійного фонду пенсії застрахованій особі за місяцями повинна містити такі відомості, як, заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для обчислення, перерахунку, індексації пенсії на поточний момент.

Разом з тим, відповідно до змісту наданої позивачем довідки Пенсійного органу форми ОК-5 про відомості застрахованої особи, будь-яка інформація про заробітну плату/дохід, нараховані позивачу за спірний період, - відсутня.

Таким чином, суд вважає, що заробітна плата, яка враховується для обчислення розміру пенсійної виплати, це наявність будь-якого доходу, а не його відсутність.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року

№108/95-ВР визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Поняття доходу, з джерел їх походження з України, врегульоване підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, зокрема, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відтак, положеннями Податкового кодексу України врегульовано, що дохід від зайняття підприємницькою діяльністю гроші або матеріальні цінності, які підприємець отримав від ведення діяльності готівкою або на рахунок.

Разом з тим, як відомості персоніфікованого обліку, так і розрахунок коефіцієнтів заробітної плати не містять інформації про відображення будь-якої заробітної плати (доходу) за спірний період роботи позивача, який на підставі рішення суду відповідач зарахував до страхового стажу.

Приписами статті 41 Закону №1058-IV передбачено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Зокрема, міститься вичерпний перелік виплат (доходу) отримуваних застрахованою особою, що включається до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Проаналізоване в сукупності свідчить про те, що заробітна плата (дохід) кошти, які особа отримувала та які, як правило, мають грошовий вираз, а тому, у відповідача при виконанні рішення суду (зарахування періоду роботи до страхового стажу) були відсутні будь-які правові підстави відображення «0 грн» у нульовому обчисленні для розрахунку коефіцієнтів заробітної плати за цей період.

Незважаючи на це, для розрахунків коефіцієнтів заробітної плати відповідачем за спірний період страхового стажу зараховано «0 грн» - відсутність будь-якого доходу чи заробітної плати, що свідчить про порушення ним положень ст. 40 Закону №1058-IV та інших норм чинного законодавства, які регламентують поняття та ознаки заробітної плати/доходу, з якого може бути обчислена пенсія.

Верховний Суд при ухваленні постанови від 29 червня 2022 року у справі №160/1052/19 (провадження № К/9901/33650/19) дійшов висновку, що (далі цитуються п. 26- 29 постанови):

«26. відповідачем при здійснені перерахунку пенсії позивачу було обрано метод обчислення зарплати при якому враховується зарплата, з якої призначена пенсія у 2004 році та зарплата з 01.07.2004 по 31.05.2008, після призначення пенсії, який для позивача є найменш вигідним, оскільки зменшився коефіцієнт зарплати, визначений у 2004 році. Б

27. У касаційній скарзі відповідач самостійно зазначає, що зміст статті 42 Закону №1058 свідчить про те, що пенсіонеру, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі наведених положень Закону № 1058-ІV, надано право обирати заробітну плату (дохід), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

28. Колегія суддів погоджується з висновками судів, що чинне законодавства не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку. Подібний підхід до тлумачення зазначених норм викладено в постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі №21-104а12.

29. Таким чином, суди дійшли вірного висновку, що відповідно до ст. 42 Закону №1058-ІV при перерахунку пенсії з 01.10.2017 відповідач повинен був брати до уваги заробітну плату (коефіцієнт), з якої була призначена пенсія у 2004 році».

Зазначене в сукупності підтверджує, що при перерахунку пенсії позивача в серпні 2023 року за період з 22.06.2022 відповідач зобов`язаний був обирати найбільш вигідний спосіб обчислення заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.07.2000 по 30.09.2012 (коефіцієнт заробітної плати 1,12011), яка враховувалась при призначенні пенсії по інвалідності. Таким чином, відповідач протиправно зменшив позивачу із 22.06.2022 при перерахунку розміру його пенсії коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 1,12011 до 0,81778.

Крім цього, у відзиві на позовну заяву відповідач про ймовірний пропуск позивачем строку звернення до суду із позовною заявою не зазначав.

Згідно з ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності його поведінки у спірних правовідносинах.

Зважаючи на встановлені судом обставини, з метою захисту прав та інтересів позивача в повному обсязі, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи із 22.06.2022, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.07.2000 по 30.09.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,12011.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо зменшення із 22.06.2022 при перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 1,12011 до 0,81778.

Зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи із 22.06.2022, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.07.2000 по 30.09.2012 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,12011.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко