Справа № 558/127/24
Суддя: Мельник Д.В.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 558/127/24
номер провадження 2-а/558/6/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року селище Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області в складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Березюк І.М.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції міста Києва та поліцейської Департаменту патрульної поліції міста Києва Коротун Ксенії Валеріївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції міста Києва та поліцейської Департаменту патрульної поліції міста Києва Коротун К.В. про скасування постанови серії ЗАВ №02839400 від 19.07.2023 року про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Свій позов ОСОБА_1 мотивує тим, що 19.07.2023 року постановою поліцейського ОСОБА_2 її було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості під час керування автомобілем «Вольво НОМЕР_1 ». Позивачка вказує, що не перебувала в той час за кермом даного автомобіля. Зі слів ОСОБА_1 із постановою про накладення на неї адміністративного стягнення вона ознайомилася тільки 24.02.2024 року, коли їй по пошті надійшли документи із виконавчої служби. Посилаючись на норми ст.286 КАСУ, вона вважає, що скерувала позовну заяву до суду у встановлений законом десятиденний термін.

06.03.2024 року по справі була винесена ухвала про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження по ній (а.с.9).

Відповідачі в судове засідання на розгляд справи по суті 27.03.2024 року не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином. Від Департаменту патрульної поліції міста Києва до суду надійшов відзив на позов (а.с.23,53).

Керуючись нормами ч. 1 ст.205 КАС України, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідачів.

Під час розгляду справи по суті у вступному слові ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що дійсно є власником легкового автомобіля «Вольво НОМЕР_1 ». 19.07.2023 року вона не керувала даним транспортним засобом на автодорозі «Київ Чоп». В той період часу автомобіль не передавався з її дозволу іншим особам.

З її слів, відеозапис, який наданий у відзиві, в повній мірі не відображає подію правопорушення та з нього неможливо ідентифікувати транспортний засіб та його водія. На фото не зафіксовано чітке зображення транспортного засобу (марка, модель, номерний знак).

Також, позивач ОСОБА_1 вказала, що довіреності, надані відповідачами не відповідають національним стандартам України. Таким чином, на думку ОСОБА_1 , суб`єкти владних повноважень не надали достатніх доказів, які б свідчили про вчинення нею адміністративного правопорушення.

Зі слів ОСОБА_1 вона дотрималася строків звернення до суду з позовом,так як постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності вона отримала поштою із документами виконавчої служби 24.02.2024 року(дата у позовній заяві 24.01.2024 року є опискою). До даного періоду часу вона будь-яких документів від Департаменту патрульної поліції міста Києва не отримувала та з ними не знайомилася.

Відповідачі по справі позов не визнали. Згідно відзиву на позов Департаменту патрульної поліції міста Київ, у відповідності до примітки ст.122 КУпАП ОСОБА_1 , як відповідальна особа, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксованого в автоматичному режимі. Позивач ОСОБА_1 пропустила встановлений законом десятиденний строк для оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Відповідач вказує, що згідно з нормами ст.291 КУпАП, постанови вказаної категорії набирають законної сили після вручення їх особі або отримання поштового повідомлення вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Лист із постановою відносно позивачки ОСОБА_1 повернувся відповідачам 09.08.2023 року із відміткою «повернення із відмовою отримання». Таким чином, на думку відповідачів, десятиденний строк на скарження постанови закінчився 19.08.2023 року.

Також, у відзиві вказано, що правопорушення вчинене позивачкою ОСОБА_1 було зафіксовано технічним засобом «Каскад 145-1220», який відповідає вимогам ДСТУ 8809-2018»Метрологія» та має сертифікат відповідності.

Інформація про адміністративне правопорушення за участю автомобіля «Вольво ВК6925ЕТ» зафіксоване в автоматичному режимі та розміщено в системі «Інтернет». На думку відповідачів, на відеозаписі та трьох фотознімках в наявності вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення позивачкою ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.279-3 КУпАП до Департаменту патрульної поліції не надходило заяв від інших осіб про визнання даного факту правопорушення, тому ОСОБА_1 є відповідальною особою за його вчинення.

У своєму відзиві відповідачі посилаються на Конституцію України, чинне законодавство України та правові позиції апеляційного адміністративного суду.

Дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Норми ч. 1 ст. 5 КАС України визначають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно постанови серії ЗАВ №02839400 від 19.07.2023 року, винесеної поліцейським Коротун К.В., позивачку ОСОБА_1 (як відповідальну особу) притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України. Так, 19.07.2023 року в 17.29 годині за адресою М06 Київ-Чоп 394+318 зафіксовано транспортний засіб «Вольво НОМЕР_1 », який під час руху перевищив встановлені обмеження швидкості на 38 кілометрів, чим порушив Правила дорожнього руху України (а.с.35).

Так, відповідачами суду надано докази, а саме фотознімки із зображенням транспортного засобу. При цьому номерні знаки зафіксованого автомобіля на наданих відповідачами фотознімках вбачаються не чітко та не ідентифікуються без сумніву.

У відповідності до ст.220 КАС України суд вчиняв дії щодо демонстрації в залі судових засідань відеозапису правопорушення за участю транспортного засобу «Вольво ВК6925ЕТ» 19.07.2023 року в 17.29 годині за адресою М06 Київ-Чоп 394+318(сервіс перевірки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху в автоматичному режимі на сайті МВС України). При цьому, з технічних причин в залі судових засідань відтворити запис не вдалося (в системі висвітлювалася інформація про те, що для перегляду постанови 3AB02839400 необхідно вказати ідентифікатор доступу та вказано неправильний ідентифікатор доступу).

Продемонстрований позивачкою ОСОБА_1 відеозапис правопорушення з належного їй мобільного телефону, у відповідності до ст.74 КАС України суд вважає недопустимим доказом, так як він отриманий з порушенням порядку, встановленого законом.

Інші дослідженні судом докази також прямо не підтверджують обставини правопорушення 19.07.2023 року в 17.29 годині за адресою М06 Київ-Чоп 394+318 саме за участю транспортного засобу «Вольво НОМЕР_1 »(а.с.6,12,18,19,20-23).

Таким чином, у суду в наявності обґрунтовані сумніви у вчиненні саме ОСОБА_1 , як відповідальною особою, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Норми ч.ч.1,2 ст.6 КАС України вказують, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У своєму рішенні від 18.01.1978 року по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25) Європейський суд з прав людини вказав, що сам по собі єдиний доказ( в даній справі протокол про адміністративне правопорушення) не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідачами до суду було скеровано заяву про залишення адміністративного позову без розгляду. Так, лист із постановою відносно позивачки ОСОБА_1 повернувся відповідачам 09.08.2023 року із відміткою «повернення із відмовою отримання». Таким чином, на думку відповідачів, десятиденний строк на оскарження постанови закінчився 19.08.2023 року. Також, отримавши документи із виконавчої служби 24.01.2024 року, на думку відповідачів, ОСОБА_1 також пропустила встановлений десятиденний строк, так як подала заяву до суду 04.03.2024 року (а.с.12).

Суд приходить до висновку , що у відповідності з нормами ст. 286 КАС України та ст.289 КУпАП, позивачем ОСОБА_1 не порушено строків для звернення до адміністративного суду з метою захисту своїх прав та оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Так, судом не досліджено достовірних доказів про те, що позивачка ОСОБА_1 особисто 09.08.2023 року відмовилася отримувати лист Департаменту патрульної поліції міста Київ із постановою про притягнення її до адміністративної відповідальності. Також, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності отримала 24.02.2024 року поштою разом із документами виконавчої служби, а в позовній заяві дату 24.01.2024 року вказала помилково (а.с.65,66). Позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду 04.03.2024 року, що відповідає встановленим законом строкам(а.с.2).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.7,22, 122, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1-5, 77, 78, 139, 241, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції міста Києва (, 03048 місто Київ, вулиця Ф. Ернеста будинок № 3) та поліцейської Департаменту патрульної поліції міста Києва Коротун Ксенії Валеріївни (03048, місто Київ, вулиця Ф. Ернеста будинок № 3) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЗАВ №02839400 від 19.07.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.04.2024 року.

Суддя Дмитро МЕЛЬНИК