Справа № 160/7899/24
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про самовідвід судді

29 березня 2024 року Справа №160/7899/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренко Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі заяву про самовідвід судді в адміністративній справі №160/7899/24 за позовом Громадської організації «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» до Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича (відповідач-1), Дніпровської міської ради (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

27.03.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Громадської організації «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» до Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича (відповідач-1), Дніпровської міської ради (відповідач-2), в якому позивач просить суд (справа №160/7899/24):

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Дніпровського міського голови №1-5/7-р від 05.07.2023 «Про запровадження особливого пропускного режиму в умовах воєнного стану»;

- зобов`язати Дніпровську міську раду, Дніпровського міського голову забезпечити доступ та право громадян бути присутнім на усіх пленарних засіданнях Дніпровської міської ради, окрім закритої частини засідань.

29.03.2024 року головуючий суддя Сидоренко Д.В. заявив про самовідвід у справі з підстав пункту 4 частини першої статті 36 КАС України.

В обґрунтування заяви зазначено, що Згідно відомостей з офіційного сайту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, 14.09.2023 року оголошено конкурс на зайняття 532 вакантних посад суддів в апеляційних судах. Відповідно до списку кандидатів та інформації про результати розгляду Комісією питань щодо їх допуску до участі в конкурсі на зайнятті вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеному 14.09.2023 року, мене, суддю ОСОБА_1 допущено до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі у конкурсі. Статтею 87 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання. Представник Громадської організації «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» приймав участь у зборах громадських об`єднань з метою призначення (обрання) членів громадської ради доброчесності. Згідно з відомостями з сайту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, до складу Громадської ради доброчесності зокрема входить представник від Громадської організації «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» - Смолов Костянтин Вікторович. Враховуючи повноваження визначені Законом України "Про судоустрій та статус суддів", Громадська організація «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ», шляхом делегування свого представника до Громадська рада доброчесності, буде приймати участь у моєму кваліфікаційному оцінюванні в межах проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді апеляційного суду.

Отже, з метою виключення сумнівів щодо неупередженості суду під час розгляду даної справи, суддею заявлено самовідвід.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про самовідвід у цій справі, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 39 КАС України визначено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно із ч.1 ст.40 КАС України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Статтею 5 КАС України кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Вказане положення узгоджується з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» та рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею КАС України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Загальна декларація з прав людини (стаття 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (частина перша статті 14) гарантують право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Так, Європейський суд з прав людини у пунктах 49, 50 рішення від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» дійшов висновку, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (пункт 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» «Wettstein v. Switzerland»).

На неупередженість судді як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23) визначають, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виключення сумнівів в об`єктивному критерії неупередженості судді та з метою запобігання виникнення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді, заява судді Сидоренко Д.В. про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 36, 39, 41, 248 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід головуючого судді Сидоренко Д.В. задовольнити.

Відвести суддю Сидоренко Д.В. за його заявою від участі у розгляді справи №160/7899/24 за позовом Громадської організації «ПЛАТФОРМА ГРОМАДСЬКИЙ КОНТРОЛЬ» до Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича (відповідач-1), Дніпровської міської ради (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії.

Передати адміністративну справу №160/7899/24 для проведення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для визначення іншого судді для розгляду цієї справи відповідно до статті 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Сидоренко