Справа № 300/8255/23
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" березня 2024 р. справа № 300/8255/23
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату додаткової винагороди за січень - лютий 2023 року, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, військовослужбовець, штаб-сержант, ОСОБА_1 ), в інтересах якого на підставі ордера на надання правової допомоги діє адвокат Лісова Наталія Вікторівна (надалі по тексту також представник позивача, адвокат), звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі по тексту також - відповідач 1, ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (надалі по тексту також - відповідач 2, ВЧ НОМЕР_2 ), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не нарахування додаткової винагороди в повному обсязі за січень і лютий 2023 року;
- зобов`язати відповідача 1 здійснити перерахунок та нарахування додаткової винагороди за січень і лютий 2023 року (в сумі 44 009,22 гривень);
- зобов`язати відповідача 2 виплатити додаткову винагороду за січень і лютий 2023 року (в сумі 44 009,22 гривень).
Підставою звернення до суду, на переконання позивача, є протиправне ненарахування та невиплата додаткової винагороди в період отримання поранення під час виконання військового обов`язку, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі по тексту також Постанова №168).
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України, до червня 2023 року таку службу проходив у складі Військової частини НОМЕР_1 на посаді головного сержанта роти зі званням штаб-сержант. У зв`язку з повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України позивач у складі Військової частини НОМЕР_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебуваючи у Запорізькій області. За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме: перебуваючи на позиціях вогневої підтримки в складі підрозділу ВЧ НОМЕР_1 , в районі населеного пункту Дорожнянка Запорізької області, 01.01.2023 о 09:30 годині, позивач отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, хронічну сенсорну приглухуватість, перелом правих поперечних відростків L2-L4, протрузії Тh12-L5-S1 міжреберних дисків, з тимчасовим порушенням функції. Зауважує, що після отриманих травм ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 01.01.2023 по 09.01.2023 в Комунальному некомерційному підприємстві "Міська лікарня №9" (надалі по тексту також КНП "Міська лікарня №9"), а також в період з 31.01.2023 по 06.02.2023 в Комунальному некомерційному підприємстві "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" (надалі по тексту також КНП "ОКЛ Івано-Франківської обласної ради"). Відтак, вважає, що у зв`язку перебуванням на стаціонарному лікуванні після безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі, збільшеному до 100 000,00 гривень, відповідно до абзацу 5 пункту 1 Постанови №168, за січень-лютий 2023 року в сумі 44 009,22 гривень. Вказує на те, що Військовою частиною НОМЕР_1 не проведено в повному обсязі нарахування додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травм при захисті Батьківщини. Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди в повному обсязі відповідно до Постанови №168 ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.21-22). Представник позивача 11.12.2023 у строк, встановлений судом, подала заяву про усунення недоліків (а.с.25-48, 57-80).
За наслідками виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 05.12.2023, Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 15.12.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін за наявними матеріалами (а.с.49-50).
На виконання пункту 5 ухвали суду від 15.12.2023 Військова частина НОМЕР_1 надала пояснення від 31.12.2023 за №5853, реєстрацію яких з відповідними доказами проведено у суді 09.01.2024 за вх.№851/24 (а.с.84-86). Відповідач 1 пояснив такі обставини. Додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 гривень за січень-лютий 2023 року ОСОБА_1 не нараховувалась, у січні 2023 року позивачу нараховано 30 000,00 гривень додаткової винагороди. На підтвердження цього відповідач надав відомості про грошове забезпечення позивача (а.с.85). В період з 01.01.2023 по 09.01.2023 військовослужбовець перебував на стаціонарному лікуванні, з 10.01.2023 по 08.02.2023 знаходився у відпустці за станом здоров`я. У відповідності до довідки військово-лікарської комісії від 09.01.2023 за №559 позивач отримав травму легкого ступеня (а.с.86). У зв`язку з тим, що травма отримана ОСОБА_1 легкого ступеня, то виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 гривень не передбачено. ВЧ НОМЕР_1 стверджує, що причиною ненарахування та невиплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 гривень слугувала відсутність довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). З уваги на обставини перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період з 01.01.2023 по 09.01.2023, відповідач 1, спираючись на приписи пункту 1 Постанови № 168, вказав, що ВЧ НОМЕР_1 готова нарахувати позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 гривень пропорційно одному дню за вказаний період та виплатити кошти в сумі 20 322,58 гривень. Через обставину перебування військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я після отримання травми легкого ступеня в період з 31.01.2023 по 06.02.2023 виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень не передбачена.
Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Так, на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2024 за №53нт на позовну заяву, реєстрацію якого із відповідними письмовими доказами здійснено в суді 15.01.2024 за вх.№1428/24 (а.с.88-94). У відзиві представник ВЧ НОМЕР_1 проти заявлених позовних вимог заперечує частково та вказує на готовність нарахувати та виплатити кошти ОСОБА_1 за період перебування на стаціонарному лікуванні після отримання поранення з 01.01.2023 по 09.01.2023. Решту позовних вимог відповідач 1 не визнає та вказує на їх необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Після перебування позивача на стаціонарному лікуванні, останньому надано відпустку за станом здоров`я для проходження реабілітації зі збереженням заробітної плати. 31.01.2023 ОСОБА_1 поступив на лікування до КНП "ОКЛ Івано-Франківської обласної ради", де перебував до 06.02.2023. Нарахування додаткової винагороди за 31.01.2023 не здійснювалось, оскільки військовослужбовець звернувся до медичного закладу без відповідного направлення, чим порушив вимоги Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 (надалі по тексту також Положення №402). Згідно з пунктом 11 розділу 34 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (надалі по тексту також Порядок №260), у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці. Покликаючись на довідку військово-лікарської комісії від 09.01.2023 за №559, відповідач 1 вказує на факт отримання ОСОБА_1 травми легкого ступеня. З 10.01.2023 по 08.02.2023 штаб-сержант перебував у відпустці за станом здоров`я, оскільки останнім отримано травму легкого ступеня, то виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень за вказаний проміжок часу не передбачена. Своєю чергою, ВЧ НОМЕР_1 не заперечує право ОСОБА_1 на отримання додаткової винагороди за період з 01.01.2023 по 09.01.2023 відповідно до абзацу 5 пункту 1 Постанови №168. Просить суд частково відмовити в задоволенні позовних вимог.
Через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему від позивача надійшла відповідь від 17.01.2024 на відзив із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд"" та підписана електронним цифровим підписом представника ОСОБА_2 , зареєстрована в суді 17.01.2024 за вх.№1955/24 (а.с.96-101). Представник позивача заперечує доводи відповідача 1 викладені у відзиві на позовну заяву з огляду на таке. Постановою №168 передбачено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000,00 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок такого поранення. У Постанові №168 не вказано інших умов чи обмежень, щодо підстав, періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000,00 гривень винагорода. Адвокат вказує на безпідставність посилань ВЧ НОМЕР_1 на Положення №402, оскільки останній регулює порядок проведення військово-лікарської експертизи і не містить норм, які регулюють спірні правовідносини. Зазначає, що медичні висновки про діагнози ОСОБА_1 , у зв`язку з якими він перебував на стаціонарному лікуванні з 31.01.2023 по 06.02.2023 є аналогічними, які зазначені Військовою частиною НОМЕР_1 в довідці про обставини травми від 16.01.2021 за №16. Отже, дві необхідні умови для отримання додаткової винагороди, відповідно до Постанови №168, позивачем дотримано та підтверджується необхідними доказами.
На адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшли заперечення Військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2024 за №222нт на відповідь на відзив, реєстрацію яких із відповідними письмовими доказами здійснено в суді 06.02.2024 за вх.№3950/24 (а.с.102-105). Відповідач 1 заперечує дотримання ОСОБА_1 умов, що передбачають отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 гривень для осіб, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини і перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), передбачених Постановою №168 та Порядком №260. Вкотре вказує на факт перебування позивача у відпустці за станом здоров`я в період з 31.01.2023 по 06.02.2023, довідку військово-лікарської комісії №559 від 09.01.2023 в котрій міститься інформація щодо ступеня отриманої травми, в цьому випадку легкого. Не заперечує прав штаб-сержанта на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 01.01.2023 по 09.01.2023. Просить суд частково відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 не скористався правом на подання відзиву на позов. За правилами частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, пояснення сторін, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 згідно із Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" призваний на військову службу за призовом по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 до Військової частини НОМЕР_1 .
Позивач до 08.06.2023 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта роти вогневої підтримки, має звання штаб-сержанта, вказана обставина підтверджується відповідним записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 , довідкою про доходи від 15.10.2023 за №4734 і не заперечується сторонами (а.с.10-12).
За обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання біля населеного пункту Дорожнянка Запорізької області, внаслідок артилерійського обстрілу позицій роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 позивач 01.01.2023 близько 09:30 годин отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, хронічну сенсорну приглухуватість, перелом правих поперечних відростків L2-L4, протрузії Тh12-L5-S1 міжреберних дисків, з тимчасовим порушенням функції, свідченням чого є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) штаб-сержанта ОСОБА_1 , виданої на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.01.2023 за №4 (а.с.16).
Після отримання військовослужбовцем бойового поранення 01.01.2023, останній проходив довготривале лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах.
В період з 01.01.2023 по 09.01.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматолого-ортопедичному відділенні КНП "Міська лікарня №9" Запорізької міської ради, з діагнозом МВТ (01.01.2023) акубаротравма, ХСНП, перелом правих поперечних відростків L2-L4, протрузії Th12-L5-S1 МХД, вказане підтверджується випискою з медичної карти хворого №11 (а.с.9).
Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2864/2023 підтверджено обставину перебування позивача на стаціонарному лікуванні за період з 31.01.2023 по 06.02.2023 в КНП "ОКЛ Івано-Франківської обласної ради", з діагнозом, серед інших, акубаротравма, ХСНП, перелом правих поперечних відростків L2-L4, протрузії Th12-L5-S1 (а.с.8).
Довідка військово-лікарської комісії при Військовій частині НОМЕР_4 від 09.01.2023 за №559 свідчить, що травма штаб-сержанта легкого ступеня, така пов`язана з проходженням військової служби. Також, у вказаній довідці зазначено, що позивач потребує відпустки за станом здоров`я терміном 30 календарних днів (а.с.86).
За наслідками проведення медичного огляду ОСОБА_1 військово-лікарською комісією комунального некомерційного підприємства "Надвірнянська центральна районна лікарня" Надвірнянської міської ради (надалі по тексту також КНП "Надвірнянська ЦРЛ") 28.02.2023 складено довідку за №46, у якій вказано інформацію про діагноз та причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Травма військовослужбовця, так, пов`язана із захистом Батьківщини (довідка про обставини травми командира частини від 02.01.2023 за №4). Останній потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.6).
Також 13.04.2023 військово-лікарською комісією КНП "Надвірнянська ЦРЛ" проведено огляд позивача за результатами якого складено довідку за №76. Така довідка містить відомості про діагноз та причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Травма, яку отримав ОСОБА_1 пов`язана із захистом Батьківщини, штаб-сержант потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (а.с.17).
Загалом позивач проходив стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого ним 01.01.2023 поранення, з 01.01.2023 по 09.01.2023 та з 31.01.2023 по 06.02.2023, про що свідчать вищенаведені медичні документи.
Представник позивача ОСОБА_2 10.10.2023 звернулась з адвокатським запитом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила надати довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення та додаткову винагороду ОСОБА_1 за весь період несення військової служби у ВЧ НОМЕР_1 (зворотній бік а.с.35).
Листом від 15.10.2023 за №4736 відповідач 1 у відповідь на адвокатський запит представника позивача надав довідку про доходи штаб-сержанта ОСОБА_1 за період проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 з лютого 2022 року по червень 2023 року. Як вказують відомості із такої довідки позивачу, серед іншого, у січні 2023 року нараховано додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 гривень (а.с.10, 39).
Адвокат направила на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 заяву від 24.10.2023, в якій просила здійснити перерахунок та доплатити додаткову винагороду позивачу в сумі 44 009,22 гривень (а.с.38). Будь-якої інформації про результат розгляду заяви від 24.10.2023 відповідач 1 не надав, додаткову винагороду військовослужбовцю не донарахував.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з бездіяльністю відповідачів щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди в період отримання поранення під час виконання військового обов`язку, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за січень-лютий 2023 року, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (надалі по тексту також - Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина 1 статті 2 Закону №2232-XII).
Згідно із частиною 6 статті 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168".
Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесені зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 гривень виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, Постанова №168 не містить такої обов`язкової умови як безперервне перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100 000,00 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами згідно зі змісту довідки від 16.01.2023 за №196 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 , штаб-сержант ОСОБА_1 01.01.2023 під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойового завдання біля населеного пункту Дорожнянка Запорізької області, внаслідок артилерійського обстрілу позицій роти вогневої підтримки ВЧ НОМЕР_1 близько 09:30 годин отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, хронічну сенсорну приглухуватість, перелом правих поперечних відростків L2-L4, протрузії Тh12-L5-S1 міжреберних дисків, з тимчасовим порушенням функції. Як слідує зміст такої довідки, остання видана на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.01.2023 за №4 для пред`явлення за місцем вимоги (а.с.16).
Слід також констатувати, що позивач проходив лікування внаслідок отримання ним 01.01.2023 поранення з 01.01.2023 по 09.01.2023 та з 31.01.2023 по 06.02.2023 в різних медичних закладах.
Довідка військово-лікарської комісії при Військовій частині НОМЕР_4 від 09.01.2023 за №559 свідчить, що травма штаб-сержанта легкого ступеня, така пов`язана з проходженням військової служби. Також, у вказаній довідці зазначено про надання позивачу відпустки за станом здоров`я терміном 30 календарних днів (а.с.86).
При дослідженні довідок від 28.02.2023 за №46 та від 13.04.2023 за №76 виданих КНП "Надвірнянська ЦРЛ", судом встановлено наступне. Останні містять запис про те, що травма отримана позивачем 01.01.2023 пов`язана із захистом Батьківщини, однак такі довідки не включають у себе відомостей щодо ступеня важкості отриманого поранення. Відтак покликаючись на довідку військово-лікарської комісії при Військовій частині НОМЕР_4 від 09.01.2023 за №559, яка містить інформацію про ступінь важкості такої травми, суд вважає отримане 01.01.2023 ОСОБА_1 поранення під час захисту Батьківщини - травмою легкого ступеня. Інших доказів на підтвердження/спростування ступеня важкості отриманої 01.01.2023 позивачем травми сторонами суду не надано.
Як свідчить довідка про доходи №5823 від 29.12.2023, видана відповідачем 1, позивач у спірний період (січень-лютий 2023 року) додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100 000,00 гривень пропорційно за місяць не отримував. Однак, ОСОБА_1 за січень 2023 року нараховано додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 гривень (а.с.85).
Разом з тим, суд наголошує на тому, що, в контексті спірних правовідносин, Постанова №168 (в редакціях чинних на час спірних правовідносин) передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100 000,00 гривень, а саме:
- які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Представник позивача та відповідач 1 стверджують про перебування ОСОБА_1 у відпустці за станом здоров`я з 10.01.2023 по 08.02.2023, однак суду не подано жодних доказів на підтвердження коментованої обставини.
Потребує акцентуванню уваги Військової частини НОМЕР_1 на те, що виплата додаткової винагороди за час перебування позивача у відпустці у зв`язку зі станом здоров`я з 10.01.2023 по 08.02.2023 не є предметом спору у цій адміністративній справі.
Щодо доводів відповідача 1 про звернувся позивача до медичного закладу без відповідного направлення, чим останній порушив вимоги Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 за №402, то суд керуються наступними аргументами.
Пунктом 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 передбачено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
У відповідності до пункту 21.5 , підпункту "а" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
"…а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини"- якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів…"
Приписами Положення №402 не передбачено обов`язку військовослужбовців звертатись до закладів охорони здоров`я з так званим "направленням", однак аналізуючи норми закріплені в коментованому вище положенні, суд приходить до висновку, що формулювання ВЛК про причинний зв`язок захворювань, висвітлене в довідках від за №46, від 13.04.2023 за №76, виданих КНП "Надвірнянська ЦРЛ", та в довідці військово-лікарської комісії при Військовій частині НОМЕР_4 від 09.01.2023 за №559, повністю відповідає вимогам цього Положення.
Як вже встановлено судом, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 01.01.2023 по 09.01.2023 в КНП "Міська лікарня №9", а також в період з 31.01.2023 по 06.02.2023 в КНП "ОКЛ Івано-Франківської обласної ради", свідченням чого є наявна в матеріалах справи медична документація.
З огляду на наведену аргументацію суд констатує право позивача на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100 000,00 гривень на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2023 по 09.01.2023 та з 31.01.2023 по 06.02.2023, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Отже, штаб-сержант ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 01.01.2023 по 09.01.2023 та з 31.01.2023 по 06.02.2023, а тому бездіяльність відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати останньому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеної до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 01.01.2023 по 09.01.2023 та з 31.01.2023 по 06.02.2023, є протиправною.
У позовній заяві ОСОБА_1 просить:
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за січень та лютий 2023 року (в сумі 44 009,22 гривень);
Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання Військової частини НОМЕР_5 виплатити позивачу таку додаткову винагороду, суд зважає такі переконання.
ОСОБА_1 був включений до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 до 08.06.2023, така обставина підтверджується відповідним записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 , довідкою про доходи від 15.10.2023 за №4734 і не заперечується сторонами (а.с.10-12).
Відповідач 1 видав позивачу довідки про доходи від 15.10.2023 за №4734 і від 29.12.2023 за №5823. При дослідженні вказаних довідок суд встановив факт підпорядкованості Військової частини НОМЕР_1 Військовій частині НОМЕР_5 .
Приписами абзацу 4 підпункту 1 пункту 8 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за № 260 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Сторонами не надано суду відповідного наказу командира, за яким суд зміг би встановити обставину перебування ОСОБА_1 на грошовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_5 . Відтак, на основі поданих довідок про доходи від 15.10.2023 за №4734 і від 29.12.2023 за №5823, виданих Військовою частиною НОМЕР_1 , суд встановив факт перебування позивача на грошовому забезпеченні саме ВЧ НОМЕР_1 , а не ВЧ НОМЕР_5 .
А тому позовна вимога про зобов`язання Військової частини НОМЕР_5 про виплату штаб-сержанту ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за січень та лютий 2023 року, не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про виплату додаткової винагороди у фіксованій грошовій сумі 44 0029,22 гривень, то суд відзначає таке.
У заяві від 11.12.2023 представник позивача ОСОБА_2 надала математичний розрахунок загальної суми, що підлягає виплаті ОСОБА_1 із зазначенням точних періодів (дат) та сум, за які підлягає виплата додаткової винагороди (а.с.25-28).
На переконання адвоката, нарахування додаткової винагороди позивачу мало бути здійснене в наступному розмірі:
"…з 01.01.2023 по 09.01.2023 - 29 032,29 гривень, з 10.01.2023 по 30.01.2023 - 20 322,54 гривень, за 31.01.2023 - 3 225,81 гривень, з 01.02.2023 по 06.02.2023 - 21 428,58 гривень.
Для визначення суми додаткової винагороди використовувались наступні розрахунки:
1. 100 000 гривень з розрахунку за січень місяць. В січні 31 день. Сума виплат за один день = 100 000 гривень/31 день = 3 225,81 гривень/день січня.
2. 30 000 гривень з розрахунку за січень місяць. В січні 31 день. Сума виплат за один день = 30 000 гривень / 31 день = 967,74 гривень/день січня.
3. 100 000 гривень з розрахунку за лютий місяць 2023 року. В лютому 2023 було 28 днів. Сума виплат за один день = 100 000 гривень/ 28 день = 3 571,43 гривень/день лютого.
4. З 01.01.2023 по 09.01.2023 маємо 9 днів перебування на стаціонарному лікуванні після поранення. Позивач за цей період мав отримувати додаткову винагороду з
розрахунку 100 000 гривень на місяць. 9 днів х 3 225, 81 гривень/день січня = 29 032,29 грн.
5. З 10.01.23 р. по 30.01.23 р. маємо 21 день. Позивач мав отримувати додаткову винагороду з розрахунку 30 000 гривень на місяць. 21 день х 967,74 гривень/день січня = 20 322,54 гривень.
6. За один день 31.01.23 - 3 225,81 гривень. Так як цей день стаціонару, то Позивач мав отримувати додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць.
7. Разом за січень місяць мало бути нараховано в сумі 29 032,29 гривень + 20 225,81 гривень + 3 225,81 гривень = 52 580,64 гривень.
8. За січень нараховано додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень. Розрахунок недоплати за січень місяць 2023 року: 52 580,64 гривень - 30 000,00 гривень = 22 580,64 гривень.
9. З 01.02.2023 по 06.02.2023 маємо 6 днів перебування на стаціонарному лікуванні після поранення. Позивач мав отримувати додаткову винагороду з розрахунку 100 000 гривень на місяць. 6 днів х 3 571,43 гривень /день лютого = 21 428,58 гривень.
10. За січень та лютий 2023 року: 22 580,64 гривень + 21 428,58 гривень = 44 009,22 гривень. Виходячи з наведеного вище розрахунку за січень та лютий місяць 2023 року недонараховано та недоплачено сукупно додаткової винагороди на суму 44 009,22 гривень…."
Військова частина НОМЕР_1 в своїх поясненнях від 31.12.2023 за №5853 вказала про готовність нарахувати позивачу додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 гривень пропорційно одному дню у період з 01.01.2023 по 09.01.2023 та виплатити кошти у сумі 20 322,58 гривень за вказаний період.
Натомість суд звертає увагу на те, що в цьому випадку оскаржується бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягала у не нарахуванні в повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, а не конкретних сум додаткової винагороди, яка ще не нарахована у розмірі 100 000,00 гривень пропорційно одному дню у періоди з 01.01.2023 по 09.01.2023 та з 31.01.2023 по 06.02.2023. Позивач фактично просить про захист від можливого порушення його прав у майбутньому, однак не надає суду доказів про реальне порушення таких прав при зверненні до суду в частині вірного обчислення ще не виплаченого розміру "додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100 000,00 гривень на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні".
Водночас, суд здійснює відновлення саме порушеного права особи, а не захист від можливих порушень її прав у майбутньому. Тобто обов`язковою умовою надання правового захисту судом є саме наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Аналізуючи приписи Постанови №168, суд вказує на те, що така містить чіткий алгоритм розрахунку сум додаткової винагороди. Відповідно до пункту 1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, Міністром оборони України 23.06.2022 видано окреме доручення №912/з/29 (надалі по тексту також - Окреме доручення №912/з/29).
Пунктом 11 Окремого доручення №912/з/29 затверджено, що підготовку проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 покладено на підрозділи, що відповідають за облік особового складу.
Суд дійшов висновку про те, що повноваження Військової частини НОМЕР_1 стосовно визначення розміру (конкретної суми) такої додаткової винагороди є дискреційними.
Відтак, не підлягає до задоволення позовна вимоги у визначений спосіб захисту порушеного права щодо виплати додаткової винагороди в конкретній сумі 44 0029,22 гривень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач повністю не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що позивач на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.
Згідно вимог абзацу 2 частини 5 статті 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Аналіз вказаної правової норми свідчить, що основною умовою для стягнення судових витрат з іншої сторони на користь особи, є понесення таких витрат особою.
Суд не стягує з відповідача витрати по сплаті судового збору так як останні позивачем фактично не понесені.
Сторонами по справі не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за періоди з 01.01.2023 по 09.01.2023 та з 31.01.2023 по 06.02.2023.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за періоди з 01.01.2023 по 09.01.2023 та з 31.01.2023 по 06.02.2023, із урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ), АДРЕСА_2 ;

відповідач 1 - Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_8 ), АДРЕСА_3 ;

відповідач 2 Військова частина НОМЕР_5 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_9 ), АДРЕСА_4 .

Суддя Чуприна О.В.