Справа № 120/13503/23
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 квітня 2024 р. Справа № 120/13503/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії у розмірі 70% від відповідних сум грошового забезпечення з врахуванням звільнення за віком у відповідності до ст. 64 пункту «а» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 29.07.1991 №114;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 28.07.2023 (з дня звернення до відповідача) перерахунок та виплату пенсії у розмірі 70% від відповідних сум грошового забезпечення з врахуванням звільнення за віком у відповідності ст. 64 пункту «а» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» від 29.07.1991 №114.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказом Управління внутрішніх справ Вінницької області №47 о/с від 11.05.1992 він звільнений з органів МВС за ст. 64 пунктом «а» (за віком) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ». З 1992 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію у відповідності з розділом ІІІ Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і вважає, що її розмір має складати 70% від відповідних сум грошового забезпечення (50% - за вислугу років + 15% за вислугу років понад 20 років + 5% досягнення граничного віку перебування на службі), оскільки у відповідності до пункту «а» ч. 1 ст. 13 Закону України 2Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» в редакції, що діяла на час звільнення зі служби, пенсія за вислугу 20 років і більше звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я складає 55% відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, зазначає, що у пенсійному посвідченні №748 від 21.05.1992 зазначена сума грошового забезпечення 70%.

Ухвалою суду від 06.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

22.09.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» та до ст. 99 Закону України від 19.12.2006 №489-V «Про державний бюджет України на 2007 рік» органи Пенсійного фонду України з 1 січня 2007 року прийняли функції з призначення і виплати пенсій відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших категорій громадян» (далі - Закон №2262).

Позивач з 01.01.2007 перебуває на обліку в Головному управлінні і отримує пенсію за вислугу років згідно Закону №2262.

Відповідно до статті 63 Закону №2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, Міністрів України. передбачених Кабінетом Пунктом «а» статті 13 Закону №2262 передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідач зазначає, що згідно матеріалів пенсійної справи позивача, його вислуга складає 25 років 07 місяців 26 днів. Тому, враховуючи зазначене, розмір пенсії позивача становить 65% (20 років 07 місяців - 50% + 5 років - 15%) відповідних сум грошового забезпечення. А отже, за таких умов, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії з урахуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Ухвалою від 20.02.2024 судом витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протокол розрахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 1992 рік.

29.02.2024 представник відповідача надав клопотання, у якому пояснив, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»(зі змінами) в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року. Цим Указом зобов`язано органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. В умовах воєнного стану, Головне управління забезпечує реалізацію покладених на органи Пенсійного фонду України функцій, в тому числі в частині здійснення соціальних виплат громадянам. Крім того, забезпечує захист персональних даних громадян у відповідності до чинного законодавства. Враховуючи вищезазначене, надати запитувану судом інформацію, а саме копію протоколу 1992р немає можливості.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що відповідно до витягу з наказу Управління внутрішніх справ України у Вінницькій області МВС України №47 о/с від 11.05.1995, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС у запас Збройних Сил за п. 64 «а» (за віком) майора міліції ОСОБА_1 Вислуга на день звільнення становить: календарна - 25 років 07 місяців 26 днів.

Згідно пункту "a" статті 13 Закону №2262, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років а 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Позивачу призначена пенсія за вислугу років згідно пункту «а» ст. 13 Закону №2262 виходячи з 65% грошового забезпечення, а саме: 20 років вислуги - 50% + 5 років - 15%.

28.07.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою у якій просив провести перерахунок його пенсії з врахуванням 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

09.08.2023 листом №14177-12493/В-02/8-0200/23 відповідач повідомив позивача, що оскільки останній звільнений з органів внутрішніх справ України у запас, правових підстав для проведення перерахунку пенсії, виходячи з розміру 70 % сум грошового забезпечення, немає.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 23-1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (чинного на час призначення позивачу пенсії) пенсійне забезпечення працівників міліції після звільнення їх зі служби в органах внутрішніх справ здійснюється в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону

Пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункту «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно пункту 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114, в редакції чинній на момент призначення пенсії) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

За змістом підпункту «а» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком - при досягненні віку, встановленого цим Положенням. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.

Натомість відповідно до підпункту «б» пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за віком - при досягненні граничного віку, цим Положенням та Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас та у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.

За встановленими обставинами, ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил України за віком..

Враховуючи положення пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (чинної на час призначення позивачу пенсії), суд приходить до висновку, що позивачу, який звільнений в запас, правильно встановлено пенсію у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення, оскільки розмір 55% грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я.

Крім того, за правилами статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції Закону від 23.12.2015 № 900-VIII) пенсії перераховують у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Водночас з 01.01.2016 не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» внесено зміни в пункт «а» статті 13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту «а» частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вже зазначалось, позивач звільнений у запас за пунктом 64 «а» (за віком) з 11.05.1992, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13, яка набрала чинності з 07.11.2015 на позивача не розповсюджується.

З огляду на зазначене передбачені статтею 63 Закону № 2262-XII підстави для перерахунку раніше призначених пенсій не настали.

Вказані висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 05.02.2021 у справі № 1.380.2019.000262, від 11.03.2021 у справі № 1.380.2019.002722, від 13.04.2022 у справі № 0540/6069/18-а.

Щодо твердження позивача про визначену суму грошового забезпечення 70% у пенсійному посвідченні №748 від 21.05.1992, то суд зазначає, що документом, який підтверджує призначення особі пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається відповідно до, Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 03 листопада 2017 року № 26-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2017 року за № 1464/31332 (зі змінами) (далі- Порядок).

Відповідно до абзаців 1, 2, 3 Порядку, пенсійні посвідчення виготовляються на підставі заяви на виготовлення пенсійного посвідчення (додаток 1) особи, якій призначено пенсію, що подається до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем перебування особи на обліку як одержувача пенсії.

У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява на виготовлення пенсійного посвідчення подається батьками, усиновлювачами, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання/перебування, представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники), за місцезнаходженням таких закладів (органів).

Пенсійні посвідчення виготовляються у паперовій формі згідно зі зразком та описом бланка пенсійного посвідчення, наведеними у додатку 2 до цього Порядку, або у вигляді платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням, містить графічну та електронну інформацію про власника, ключі кваліфікованого електронного підпису (далі - електронне пенсійне посвідчення).

З наведеного вище вбачається, що пенсійне посвідчення має бути видане територіальним органом Пенсійного фонду України, натомість позивачем до матеріалів справи додано пенсійне посвідчення №748 від 21.05.1992 виданого Управлінням МВС України у Вінницькій області, у зв`язку з чим, суд не вважає дане посвідчення доказом призначення ОСОБА_1 пенсії виходячи з 70% сум грошового забезпечення.

Натомість, з протоколу розрахунку пенсії за пенсійною справою 80-6398 (МВС) від 01.01.2007 (дати взяття на облік органами Пенсійного фонду) вбачається, що основний розмір пенсії позивача становить 65% грошового забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач правомірно, за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, відмовив позивачу у перерахунку пенсії, виходячи з 70% сум грошового забезпечення.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову, понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005; ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна