Справа № 580/813/20
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року справа № 580/813/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Паламаря П.Г.,

за участю: секретаря Трегулова Б.Л.,

позивача ОСОБА_1 (за ордером),

представників відповідача Попова А.І. (за посадою), Яременка В.А.(за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до комунального закладу Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовною заявою звернувся адвокат Федина О.В. в інтересах ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до комунального закладу Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради (18005, м. Черкаси, вул. Волкова, 22), в якій просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення КЗ Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради (), зафіксоване в акті огляду МСЕК №203 від 21.12.18 про відмову у визнанні ОСОБА_2 інвалідом з мотивів підроблення медичної документації та без проведення належних медичних обстежень стану здоров`я, встановлення наявності чи відсутності відповідних захворювань;

-зобов`язати КЗ Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради () повторно розглянути питання про визнання ОСОБА_2 інвалідом за результатами огляду, проведеного з 18.09.18 по 21.12.18 з урахуванням незаконності відмови у визнанні інвалідом з підстав підроблення документа.

31.08.2020 адміністративну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

15.01.2024 поновлено провадження у справі, зупиненого на підставі ухвали від 27.10.2020.

15.01.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження.

22.02.2024 закрито підготовче провадження та перейдено до розгляду справи по суті.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що комунальним закладом Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради 24.09.2015 року визнано позивача інвалідом II групи на строк до жовтня 2018 року, однак при повторному огляді повідомлено, що історія хвороби з закладу «Інститут нейрохірургії НАМН України ім. Ромоданова А.П.» підроблена, а тому зазначено в акті огляду МСЕК №203 від 21.12.2018 про відмову у визнанні ОСОБА_2 інвалідом з мотивів підроблення медичної документації та передано матеріали медико-експертної справи до поліції. Зазначено, що обласна МСЕК у порушення вимог нормативно-правових актів про мсдико-соціальну експертизу безпідставно відмовила позивачеві у визнанні інвалідом під приводом «підроблення» одного з документів та при цьому не взяла до уваги фактичну наявність стійких захворювань, оскільки не проводила додаткових чи повторних досліджень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість, стверджуючи про правомірність прийнятого рішення, оскільки керуючись п. 12 Положення «Про медико-соціальну експертизу», наказом головного лікаря позивач був повторно оглянутий обласною МСЕК №2, рішенням комісії інвалідом не визнаний.

В судовому засіданні представниками відповідача заперечення щодо позову підтримані з мотивів викладених у відзиві, зазначивши про відсутність первинного документа для визначення причини інвалідності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

04.08.2015 Золотоніською ЦРЛ за формою №088/о гр. ОСОБА_2 видано направлення на МСЕК, оскільки наявні ознаки інвалідності згідно протоколу засідання ЦВЛК №130 від 16.01.2015 який вмотивований випискою із історії хвороби №1974/14 Інституту нейрохірургії НАМН України ім. Ромоданова А.П.

Згідно акту огляду МСЕК №2 №3882, при об`єктивному обстеженні загальний стан задовільний, а документами на підставі яких винесений експерний висновок слугували направлення та виписки з амбулаторної картки.

На підставі акту огляду МСЕК №3882 КЗ Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради обласна МСЕК №2 видала довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА №191644 та визначено II групу інвалідності, «ТАК, пов`язана з виконанням обовязків військової служби» строком до 01.10.2018.

Суд звернув увагу, що видача всієї метичної документації пов`язана з випискою із історії хвороби №1974/14 Інституту нейрохірургії НАМН України ім. ОСОБА_3 , що і не заперечувалося відповідачем.

04.10.2018 за №1197/05 листом Інститут нейрохірургії НАМН України ім. ОСОБА_3 на звернення головного лікаря КЗ Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради повідомив, що в реєстраційних журналах та комп`ютерній базі даних Інституту хворий ОСОБА_2 не значиться.

Згідно акту огляду МСЕК №2 №203, при повторному огляді гр. ОСОБА_2 інвалідом не визнаний, з причин підробки документів.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду.

Судом також встановлено, що відповідно до ухвали Золотоніського міського суду Черкаської області від 28.08.2023 у справі №711/8400/19, ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі ст. 49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, згідно витягу з протоколу ЦВЛК від 04.03.2024 №1748, в наслідок набрання законної сили ухвалою Золотоніського міського суду Черкаської області від 28.08.2023 у справі №711/8400/19, скасована постанова про причинний зв`язок захворювання гр. ОСОБА_2 за протоколом ЦВЛК від 16.01.2015 №130.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно ст. 2 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (п. 4 Положення про медико-соціальну експертизу).

Комісії у своїй роботі керуються Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами відповідних державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини державних замовників, інших центральних органів виконавчої влади, що регулюють відносини у зазначеній сфері, та цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань медико-соціальної експертизи (п. 5 Положення про медико-соціальну експертизу).

Згідно п. 12 Положення про медико-соціальну експертизу, Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії:

-здійснюють організаційно-методичне керівництво та контроль за діяльністю відповідно районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють правомірність прийнятих ними рішень і в разі визнання їх безпідставними змінюють їх;

-повторно оглядають осіб, що звертаються для встановлення інвалідності і оскаржили рішення районних, міжрайонних, міських комісій, перевіряють якість розроблення індивідуальних програм реабілітації, здійснюють контроль за повнотою і якістю їх виконання;

-проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій;

-визначають медичні показання на право одержання особами з інвалідністю спеціального автомобільного транспорту і протипоказання до керування ним;

-надають лікарям комісій консультаційну допомогу з питань проведення медико-соціальної експертизи;

-впроваджують наукові принципи і методи, розроблені науково-дослідними інститутами, готують пропозиції щодо вдосконалення порядку проведення медико-соціальної експертизи, узагальнюють і поширюють передовий досвід роботи;

-беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності, а також удосконалення порядку проведення реабілітації осіб з інвалідністю;

-проводять аналіз рівня та динаміки інвалідності, стан реабілітації осіб з інвалідністю в Автономній Республіці Крим, області, місті, районі;

-вживають заходів до підвищення кваліфікації фахівців комісій;

-проводять разом з профспілковими та громадськими організаціями осіб з інвалідністю конференції, наради, семінари з питань профілактики інвалідності, реабілітації та адаптації осіб з інвалідністю;

-вносять відповідно до компетенції до Централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про громадян, які пройшли медико-соціальну експертизу;

-узагальнюють, аналізують та подають до Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, обласних (міських) центрів медико-соціальної експертизи, а також управлінь охорони здоров`я обласних (міських) державних адміністрацій інформацію про випадки необґрунтованого прийняття рішень міськими, міжрайонними, районними комісіями та направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності.

Пунктом 14 Положення про медико-соціальну експертизу визначено, зокрема, що комісії мають право одержувати від державних органів, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і виду їх діяльності відомості, необхідні для роботи комісій.

Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після пред`явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу (п. 15 Положення про медико-соціальну експертизу).

Відповідно до п. 20 Положення про медико-соціальну експертизу, наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 вересня 2011 року №561 затверджено Інструкцію про встановлення груп інвалідності (далі - Інструкція).

Пунктом 1.6 Інструкції визначено, що документи, що використовуються для визначення причинного зв`язку інвалідності, подаються в оригіналі або копії, засвідчені в установленому законодавством порядку.

При огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії (п. 1.10 Інструкції).

Згідно п. 1.13 Інструкції, інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюється до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. (п. 17 Положення про медико-соціальну експертизу).

У відповідності з вимогами п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, повторний огляд осіб з інвалідністю з нестійкими, оборотними змінами та порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я і ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один - три роки. Повторний огляд осіб з інвалідністю, а також осіб, інвалідність яких встановлено без зазначення строку проведення повторного огляду, проводиться раніше зазначеного строку за заявою такої особи з інвалідністю, інших заінтересованих осіб у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності або за рішенням суду.

Крім того, п. 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді. Причинами інвалідності є зокрема: загальне захворювання; інвалідність з дитинства; нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я); професійне захворювання; поранення, контузії, каліцтва, захворювання.

Як вбачається з матеріалів справи, повторний огляд позивача відбувся за наявністю підстав передбаченої п. 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

При чому, оскільки з урахуванням відсутності первинного документа визначеного п. 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, а саме історії хвороби №1974/14 Інституту нейрохірургії НАМН України ім. ОСОБА_3 щодо отриманої травми, гр. ОСОБА_2 не продовжено інвалідність.

Суд вказує, що матеріали справи з урахуванням ухвали Золотоніського міського суду Черкаської області від 28.08.2023 у справі №711/8400/19, витягу з протоколу ЦВЛК від 04.03.2024 №1748 про скасування постанови про причинний зв`язок захворювання гр. ОСОБА_2 за протоколом ЦВЛК від 16.01.2015 №130 та відсутності історії хвороби №1974/14 Інституту нейрохірургії НАМН України ім. ОСОБА_3 не містять відомостей щодо причин інвалідності.

За таких обставин необгрунтованими є доводи позивача про протиправне непродовження МСЕК групи інвалідності, тому вимоги про визнання дій та рішення відповідача незаконними, неправомірними та такими, що порушують права позивача і несумісні з загальнолюдськими принципами моралі і соціальної справедливості, є необгрунтовані.

В свою чергу, згідно із Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» до компетенції медико - соціальної експертизи відноситься комплексне обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Відтак, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370, 378 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволення адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР

Повний текст рішення виготовлено 28.03.2024