Справа № 500/303/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/303/24

01 квітня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо ненарахування та невиплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік тривалістю 30 діб та додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років за 2020 рік тривалістю 15 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 05.03.2021;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік тривалістю 30 діб та додаткової оплачуваної відпустки за вислугу років за 2020 рік тривалістю 15 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 05.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні зі служби відповідачем не виплачено позивачу компенсацію за невикористані щорічну основну та додаткову оплачувані відпустки за 2020 рік тривалістю 30 діб та 15 діб відповідно. Позивач звертався до відповідача щодо виплати такої компенсації, проте відповідач відмовив, вказавши, що при звільнені була виплачена компенсація за невикористану щорічну чергову відпустку за 2021 рік у кількості 8 днів. Позивач вважає, що Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані відпустки за 2020 рік, а тому звернувся до суду.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.01.2024 позовну заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду (а.с.23-24).

Ухвалою суду від 06.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Вирішуючи питання дотримання строку звернення до суду в ухвалі від 06.02.2024, суд врахував, що на момент звільнення позивача зі служби в поліції (05.03.2021) частина друга статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. Суд вважав прийнятними доводи позивача викладені в поданій заяві про поновлення строку звернення до суду та прийшов до висновку, що за обставин цієї справи право позивача на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19.07.2022) не обмежене будь-яким строком.

14.02.24 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.30-34). Відповідач позов не визнав. Заперечуючи проти позову, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області послалося на те, що працівник може отримати грошову компенсацію лише за невикористану щорічну відпустку і лише у випадку, коли вже використав не менше 24 днів відпустки у році, в якому бажає отримати компенсацію. З соціальних та додаткових відпусток, які не належать до щорічних, грошовою компенсацією можна замінити лише відпустку "на дітей". Інші види додаткових відпусток компенсації взагалі не підлягають, навіть при звільненні. Також зазначає, що виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції відповідно до положень пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260.

Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило.

Ухвалою суду від 25.03.2024 витребувано додаткові докази від відповідача, які подані у строк, встановлений судом (а.с.42-45)

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 07.11.2015 проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Тернопільській області, до цього - в органах внутрішніх справ (а.с.43-44).

Наказом начальника Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області № 66 о/с від 04.03.2021 ОСОБА_1 з 05.03.2021 звільнений зі служби в поліції згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 77 (через хворобу) Закон України "Про Національну поліцію". Вислуга ОСОБА_1 на день звільнення складала календарна 21 рік 04 місяці 18 дні. В цьому наказі окремим пунктом вказано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну чергову відпустку за 2021 рік у кількості 8 діб (а.с.45).

У вересні 2023 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області з заявою про надання інформації щодо кількості невикористаної відпустки під час проходження служби за 2020 рік (а.с.11).

Листом від 19.10.2023 № К/11/2/05-2023 відповідач повідомив заявника про те, що він не використав щорічну основну відпустку за 2020 рік в кількості 30 діб та додаткову оплачувану відпустку за вислугу років за 2020 рік кількістю 15 діб (а.с.12).

15.11.2023 позивач звернувся з заявою до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій просив провести нарахування та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустку за 2020 рік в кількості 30 діб та додаткову оплачувану відпустку за вислугу років за 2020 рік кількістю 15 діб (а.с.13).

У відповідь листом від 29.11.2023 за №К-109/05/3-2023 відповідач повідомив заявника, що відповідно до частини десятої статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" (чинної на день звільнення з поліції) за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільнилися з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Виходячи з положення наведеної норми та враховуючи те, що позивач був звільнений зі служби в поліції у 2021 році, при звільненні була виплачена компенсація за невикористану щорічну чергову відпустку за 2021 рік у кількості 8 днів (а.с.14-15).

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної відпусти за 2020 рік і додаткової відпустки за вислугу років за 2020 рік, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Спірним у цій справі є право позивача на отримання при звільненні зі служби у 2021 році грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпусти (основної та додаткової) за 2020 рік, тобто за попередній рік, а не за рік звільнення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 45 Конституції України кожному хто працює, гарантовано право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи, встановлені Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР.

Статтею 4 цього Закону визначені такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).

Частиною першою статті 24 указаного Закону передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII), тут і надалі в редакції на час звільнення позивача.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Згідно із частинами першою-другої статті 92 цього Закону поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою-четвертою статті 93 Закону № 580-VIII встановлено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб (частина шоста статті 93 Закону № 580-VIII).

Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року (частина сьома статті 93 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частин восьмої-одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Відповідно до частин першої і другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Станом на дату звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначало Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі - Положення №114).

Відповідно до пункту 49 Положення №114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням.

Обчислення тривалості відпусток - подобове. Святкові дні, встановлені законодавством неробочими, до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно (пункт 51 Положення №114).

Пунктом 56 Положення №114 передбачено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористані дні відпусток, а також додаткової відпустки, особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції ті курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Так, приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260 визначено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустки із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється і розмірі, встановленому за основною (а не тимчасовою) штатною посадою на день вибутті у відпустку.

Водночас положеннями абзаців 7, 8 пункту 8 розділу III Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Системний аналіз наведених законодавчих приписів свідчить, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. При цьому, як свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, зокрема: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік. Тобто, законодавець не виключає випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, а навпаки, закріплює право поліцейського використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, з нормативного тлумачення наведених правових норм висновується, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже в протилежному випадку - це суперечитиме суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

Відтак, з огляду на не врегулювання приписами Закону № 580-VIII і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

Аналогічні правові висновки висловлено судовою палатою Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №160/5393/19, від 31.03.2021 у справі №320/3843/20, від 26.05.2021 у справі №360/1362/20, від 04.11.2021 у справі № 440/5244/19.

Отже, у разі звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що при звільнені позивача зі служби відповідач мав би провести повний розрахунок, в тому числі в частині нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані ним дні, як щорічної відпусти за 2020 рік, так і додаткової відпустки за вислугу років за 2020 рік, чого відповідачем здійснено не було.

У спірних правовідносинах Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за період невикористаної щорічної відпустки за 2020 рік тривалістю 30 діб та додаткової оплачуваної відпустки за вислугою років за 2020 рік тривалістю 15 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 05.03.2021.

Враховуючи повноваження, якими наділений суд при вирішенні справи відповідно до статті 245 КАС України, суд вважає, що у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної відпусти та додаткової відпустки за вислугу років за 2020 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.03.2021.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні, оскільки згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674 -VІ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 72-77, 242-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (вулиця Валова, 11, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо ненарахування та невиплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік тривалістю 30 діб та додаткової оплачуваної відпустки за вислугою років за 2020 рік тривалістю 15 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 05.03.2021.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за 2020 рік тривалістю 30 діб та додаткової оплачуваної відпустки за вислугою років за 2020 рік тривалістю 15 діб, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 05.03.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01 квітня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.