Справа № 240/27007/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Житомир справа № 240/27007/23

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Харчовий Альянс Еко" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Український Харчовий Альянс Еко" із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №1 від 11.08.2023, форми "В4" в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2021 року на суму 1 935 416,25 грн. та №1 від 11.08.2023, форми "ПН" в частині попередження про необхідність складання податкових накладних та їх реєстрації в єдиному реєстрі податкових накладних на суму 1 935 412,09 грн. та нарахування штрафу у сумі 3 400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем проведена планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Український Харчовий Альянс Еко" з питань контролю за дотриманням податкового, валютного іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 28.04.2017 по 30.06.2021. За результатами зазначеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Український Харчовий Альянс Еко" контролюючим органом складено акт №12279/06-30-07-15/41310445 від 03.12.2021 в якому зазначено про порушення позивачем: п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198, п.200.1 п.200.4 ст.200 ПК України у результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за червень 2021 року на суму 2 043 273,00 грн.; п.198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України в результаті чого не складено та не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 2 466 607,64 грн., у зв`язку з чим прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Не погоджуючись із прийняти податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 17.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.11.2023 об 11 год. 00 хв.

03.11.2023 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ "Український Харчовий Альянс Еко" проведено списання витрат по вирощуванню кукурудзи в грудні 2019 року на суму 7 024 554,07 грн. та списання витрат по вирощуванню пшениці в грудні 2020 року на суму 2 652 506,41 грн., яке проведено після їх збору та реалізації, тобто дані витрати не пов`язані з вирощуванням кукурудзи та пшениці і використані не в господарській діяльності платника податку, а тому вважає, що за результатами проведеної перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області правомірно прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

09.11.2023 підготовче засідання не проводилось у зв`язку із надходженням від представника відповідача клопотання про відкладення розгляду справи. Наступне судове засідання призначено на 23.11.2023 об 11 год. 30 хв.

09.11.2023 на електронну адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив.

23.11.2023 на адресу суду від Головного управління ДПС у Житомирській області надійшла заява про виклик свідка.

Протокольною ухвалою від 23.11.2023 судом закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті на 05.12.2023 об 11 год. 00 хв.

05.12.2023 протокольною ухвалою судом оголошено перерву в судовому засіданні до 11.01.2024 об 11 год 30 хв. та викликано в якості свідка ОСОБА_1 , завідувача Коростенського сектору перевірок платників управління податкового аудиту.

11.01.2024 судове засідання не проводилось у зв`язку із надходженням від представника відповідача клопотання про відкладення розгляду справи. Наступне судове засідання призначено на 23.01.2024 об 12 год. 30 хв.

Протокольною ухвалою від 23.01.3024 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 05.02.2024 об 12 год. 00 хв.

02.02.2024 на електронну адресу суду представником позивача подано додаткові пояснення.

Протокольною ухвалою від 05.02.2024, суд, заслухавши думку сторін, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що в період з 25.10.2021 по 26.11.2021 включно, Головним управлінням ДПС у Житомирській області проводилась планова виїзна документальна перевірка ТОВ "Український Харчовий Альянс Еко" з питань контролю за дотриманням податкового, валютного іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 28.04.2017 по 30.06.2021.

За наслідками проведеної перевірки складено акт №12279/06-30-07-15/41310445 від 03.12.2021.

Актом перевірки встановлені наступні порушення ТОВ "Український Харчовий Альянс Еко", зокрема:

- п.188.1 ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п.198.5. ст. 198 п. 200.1 п. 200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), у результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду всього на суму на суму 2043273,00 грн., в тому числі: за червень 2021 року на суму 2043273,00 грн.

- п.198.5. ст. 198., п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) в результаті чого не складено та не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 2 466 607,64 грн., (обсяг постачання 9 680 531,80 грн.), а саме:

- за грудень 2017 - 31.12.2017 року на суму ПДВ 873,55 грн., (обсяг постачання 4 367,75 грн.):

- за січень 2019 - 31.01.2019 року в сумі 25 164,80 грн., (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за лютий 2019 - 28.02.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.);

- за березень 2019 - 31.03.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.);

- за квітень 2019 - 30.04.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за травень 2019 - 31.05.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за червень 2019 - 30.06.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за липень 2019 - 31.07.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.);

- за серпень 2019 - 31.08.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за вересень 2019 - 30.09.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.);

- за жовтень 2019 - 31.10.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.);

- за листопад 2019 - 30.11.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за грудень 2019 - 31.12.2019 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за грудень 2019 - 31.12.2019року на суму ПДВ 1 404 910,81 грн. (обсяг постачання 7 024 554,05 грн.);

- за січень 2020 - 31.01.2020 року на суму ПДВ 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.);

- за лютий 2020 - 29.02.2020 року на суму ПДВ 25 164,8 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за березень 2020 - 31.03.2020 року на суму 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.);

- за травень 2020 - 31.05.2020 року на суму 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за червень 2020 - 30.06.2020 року на суму 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.);

- за червень 2020 - 04.06.2020 року на суму ПДВ 1 861,20 грн. (обсяг постачання 9 306,00 грн.):

- за липень 2020 - 31.07.2020 року на суму 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за вересень 2020 - 30.09.2020 року на суму 25 164,80 грн. (обсяг постачання 125 824,00 грн.):

- за грудень 2020 - 31.12.2020 року на суму ПІДВ 530 501,28 грн. (обсяг постачання 2 652 506,41 грн.).

Не погоджуючись із висновками контролюючого органу, встановленими в акті перевірки, позивачем подано заперечення.

Розглянувши подані заперечення, ГУ ДПС в Житомирській області листом від 18.01.2022 за №846/6/06-30-07-15 висновки з результатами перевірки (акт від 03.12.2021р. №12279/06-30-07-15/41310445) по ТОВ "Український харчовий альянс ЕКО" залишено без змін.

ТОВ "Український харчовий альянс ЕКО" подано скаргу на податкові повідомлення-рішення

Вважаючи, що податковим органом під час проведення перевірки було не правильно застосовано норми господарського, цивільного та податкового законодавства, позивач подав скаргу до ДПС України з вимогою скасувати податкові повідомлення рішення №, №, , №, № та № від 21.01.2022.

Рішенням від 08.07.2022 за №6901/6/99-00-06-01-01-06 ДПС України скаргу ТОВ "Український харчовий альянс ЕКО" задоволено частково, зокрема, скасовано ППР ГУ ДПС у Житомирській області від 21.01.2022 № та №; ППР ГУ ДПС у Житомирській області від 21.01.2022 №, №, № в частині заниження грошових зобов"язань з ПДВ та завищення від"ємного значення ПДВ у результаті збільшення податкових зобов"язань з ПДВ на суму 528 460,80 грн за січень 2019 року - вересень 2020 року та у відповідній частині застосовані штрафні санкції відповідно до п.123.1 ст.123 та п.120'.2 ст.120' ПК України, а в інших частинах зазначені ППР - залишає без змін; ППР ГУ ДІС у Житомирській області від 21.01.2022 № - залишено без змін.

В свою чергу, як зазначено позивачем, відповідач враховуючи рішення ДПС України, прийняв замість вказаних трьох податкових повідомлень-рішень два нових, зокрема:

- №1 від 11.08.2023, форми "В4" в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2021 року на суму 1 935 416,25 грн.;

- №1 від 11.08.2023, форми "ПН" в частині попередження про необхідність складання податкових накладних та їх реєстрації в єдиному реєстрі податкових накладних на суму 1 935 412,09 грн. та нарахування штрафу у сумі 3 400,00 грн.

Позивач, вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Житомирській області протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі по тексту - ПК України).

В акті перевірки контролюючим органом зазначено, що за результатами перевірки встановлено, що ТОВ "Український харчовий альянс ЕКО" не віднесено до об"єкта оподаткування з податку на додану вартість, списані ТМЦ та товари для невиробничого використання, а саме:

- в грудні 2017 року списані кондитерські вироби на невиробничу сферу, на загальну суму 4 367,75 грн. (акт списання №94 від 31.12.2017 року);

- в червні 2020 року списані ТМЦ (емаль алкідна, OSB, подложка лист Winnpol, акт на списання №2 від 04.06.2020року, Д-т949 К-т 205) як благодійна допомога згідно листа №01-22/88 від 12.05.2020 від Холосненської СЗШ на загальну суму 9 306,00 грн.

Тому на порушення п.188.1 ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п.198.5. ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ «Український харчовий альянс ЕКО» занижено податкове зобов"язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 735,00 грн., в тому числі за грудень 2017 року на суму 874,00 грн. (4 367,75*20%) за червень 2020 року на суму 1 861,00 грн. (9 306,00 *20%).

Згідно п. 201.1 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов"язань платник податку зобов"язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Враховуючи вищезазначене та на порушення п.201.1, 201.10 ст.201 ПКУ підприємством не складено та не зареєстровано податкову накладну в ЄРПН за грудень 2017 року, а саме 31.12.2017 року на суму ПДВ 873,55 грн., за червень 2020 року, а саме 04.06.2020 року на суму ПДВ 1 861,20 грн.

За результатами перевірки встановлено, що ТОВ "Український харчовий альянс ЕКО" згідно даних бухгалтерського обліку та статистичної звітності №4-сг, затвердженої наказом Держстату від 06.07.2018 №133 в 2019 році засіяно 1 300,26 га. кукурудзи на зерно.

Протягом жовтня та листопада 2019 року проводився збір готової продукції та було проведено перевезення кукурудзи 3 класу, згідно договору №23/19 від 02.09.2019 з поля до елеватора ТОВ «Порттрансбуд» код 39825870 в кількості 4730240 кг., що підтверджується актами виконаних робіт №385 від 31.10.2019 року в кількості 3800220кг. та №421 від 26.11.2019 року в кількості 930020кг. В листопаді 2019 року з елеватора товариством було проведено реалізацію кукурудзи 3 класу та відходів 1-ІІ категорії в кількості 4363684кг. наступним контрагентам ТОВ «Амбар експорт БКВ» (видаткова накладна №30 від 26.11.2019 кукурудза врожаю 2019 року в кількості 4169000кг. на загальну суму 14 383 050,00 грн.,) ТОВ «Полісся-Сільгосп-Агро» (видаткова накладна №29 від 25.11.2019 відходи кукурудзи в кількості 194684 кг. на загальну суму 369 898,82 грн.). Решту продукції в кількості 366556 кг. згідно акту-розрахунку №114 від 26.11.2019 року який видав елеватор ТОВ «Портгрансбуд» було списано (Д-т 231 К-т 271) як відходи ІІІ категорії в кількості 21980 кг., нестачі в масі за рахунок зниження вологості по формулі 7,27% в кількості 343689 кг. та природний убуток при зберіганні зерна 0,019% в кількості 887кг.

Станом на 01.12.2019 року, згідно даних бухгалтерського обліку, а саме рахунку 271 «Продукція рослинництва» залишки кукурудзи відсутні (реалізовані, списані), що також підтверджується статистичною звітністю №29-сг яка затверджена наказом Держстату №133 від 06.07.2018 ТОВ "Український харчовий альянс ЕКО" в грудні 2019 року проведено Враховую ви вра по вирощуванню кукурудзи в сумі 7 024 554,07 грн., (Д-т 94 К-т 23). Враховуючи вищезазначене товариством списані фактичні витрати по вирощуванню кукурудзи після її збору та реалізації, тобто дані витрати не пов"язані з вирощуванням кукурудзи, використані не в господарській діяльності платника податку, та свідчать про загибель урожаю (часткову).

Тому на порушення п.188.1 ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п.198.5. ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) ТОВ "Український харчовий альянс ЕКО" в грудні 2019 року занижено податкове зобов"язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 404 911,00 грн. (7024554,07 *20%).

Згідно п. 201.1 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов"язань платник податку зобов"язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Враховуючи вищезазначене та на порушення п.201.1, 201.10 ст.201 ПКУ підприємством не складено та не зареєстровано податкову накладну в СРПН за грудень 2019 року, а саме 31.12.2019 року на суму ПДВ 1404910,81 грн.

Позивач частково визнає висновки відповідача про допущення порушень, відображених в Акті перевірки та ППР, а саме:

ППР №5 від 21.01.2023 щодо не складених податкових накладних та не зареєстрованих податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних в грудні 2017 році на суму 873,55 грн та в червні 2020 року на суму 1 861,20 грн, а також у частині нарахування штрафу в сумі 218,39 грн у зв"язку з порушенням позивачем строків реєстрації податкових накладних з ПДВ на суму 873,55 грн;

ППР № від 21.01.2023 щодо зменшення розміру від"ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2021 року на суму 2 734,75 грн (1 861,20+873,55).

Фактично, в акті перевірки контролюючий орган прийшов до висновку про те, що витрати позивача у сумах 7 024 554,07 грн у 2019 році та 2 652 506,41 грн у 2020 році не відносяться до господарської діяльності чи свідчать про загибель врожаю, так як списання різниці між показниками по рахунках 271 і субрахунку 231 (що формувались протягом усього виробничого процесу по вирощуванню врожаю) сприйняв як окремі фактичні витрати позивач в грудні відповідного року.

В позовній заяві та під час розгляду справи представник позивача зазначив, що після реалізації врожаю кукурудзи в 2019 році позивач мав витрати, зокрема: орендна плата за земельні ділянки, витрати на обслуговування мототракторного парку та сільськогосподарської техніки (запасні частини, паливно-мастильні матеріали, послуги ремонту), розподілені загальновиробничі витрати (амортизація, оренда сільськогосподарської техніки, заробітна плата та єдиний соціальний внесок на заробітну плату працівників, що виконують загальновиробничі функції, єдиний податок тощо). Списання, про які зазначає відповідач в акті перевірки, були проведенням позивачем у своєму бухгалтерському обліку списань витрат від первісного визнання сільськогосподарської продукції кукурудзи врожаю 2019 року і пшениці врожаю 2020 року.

За фактом понесення витрат на вирощування кукурудзи врожаю 2019 року і пшениці врожаю 2020 року, прямі матеріальні, трудові та інші прямі витрати на виробництво продукції, а також розподілені загальновиробничі витрати, позивач відображав за дебетом субрахунку 231 рахунку 23 «Виробництво» шляхом подвійного запису на підставі первинних документів, як це передбачено положеннями ст. 4, пп.3 ст.9 Закону про бухгалтерський облік, Інструкцією та Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку біологічних активів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України 29.12.2006 №1315 (далі - Методичні рекомендації №1315). Рух зібраного позивачем врожаю кукурудзи і пшениці (зібраний врожай, реалізація, списання) відображався на рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» за її справедливою вартістю зменшеною на очікувані витрати на продаж. Як це передбачено Інструкцією та вказаними вище МСБО.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

Як закріплено у підпункті 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України, податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків.

Податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПК України (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з розділом V ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК України закріплено, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Положеннями статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Пунктами 198.1, 198.3 статті 198 ПК України визначєно, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпунктів «а» і «б» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Абзацом 5 пункту 198.3 статті 198 ПК України закріплено, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас, підпункт «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України визначає, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Отже, якщо платник податку на додану вартість починає використовувати товари/послуги/необоротні активи, які були попередньо придбані з податком на додану вартість із формуванням податкового кредиту на ці суми, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то він повинен нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість виходячи із бази оподаткування визначеної в порядку передбаченому пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплений у статті 200 ПК України.

Згідно з пунктом 200.1 цієї правової норми сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 закріплено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Оцінюючи висновки податкового органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З акту перевірки встановлено, що згідно з даними, відображеними у бухгалтерських реєстрах «Обороти рахунку 231», позивачем здійснено бухгалтерське проведення Дт 940 Кт 231, а тому, на переконання контролюючого органу, встановлено фактичне списання вартості ТМЦ, робіт/послу та інших витрат без відображення у собівартості сільськогосподарської продукції під час збору урожаю та обліку на рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва», а отже такі товари, робот/послуги використані не у господарській діяльності чи може свідчити про втрату врожаю.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року №996-ХІV з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон України №996-ХІV).

Згідно приписів статті 6 цього Закону регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

На виконання Програми реформування бухгалтерського обліку із застосуванням міжнародних стандартів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 1998 року № 1706, Міністерством фінансів України 30 листопада 1999 року прийнято наказ №291, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за №892/4185, яким затверджено План рахунків бухгалтерського обліку, активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (далі План рахунків) та Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку, активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (далі Інструкція).

Згідно абзацу 1 розділу І Інструкції, вона встановлює призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення методом подвійного запису інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов`язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб (крім бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності) незалежно від форм власності, організаційно-правових форм і видів діяльності, а також виділених на окремий баланс філій, відділень та інших відособлених підрозділів юридичних осіб (далі підприємства).

Згідно положень Інструкції рахунок 23 «Виробництво» призначений для узагальнення інформації про витрати на виробництво продукції (робіт, послуг).

За дебетом рахунку 23 «Виробництво» відображаються прямі матеріальні, трудові та інші прямі витрати, а також розподілені загальновиробничі витрати і втрати від браку продукції (робіт, послуг) з технологічних причин, за кредитом вартість фактичної виробничої собівартості завершеної виробництвом готової продукції (у дебет рахунків 26, 27), вартість виконаних робіт і послуг (у дебет рахунку 90), собівартість виготовлених у допоміжних (підсобних) виробництвах виробів, робіт, послуг (інструменту, енергії, ремонтно-транспортних послуг тощо).

Також в Інструкції зазначено, що рахунок 23 кореспондується за кредитом з дебетом рахунків, зокрема, 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва», 94 «Інші виробничі витрат».

Згідно положень Інструкції рахунок 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух сільськогосподарської продукції.

Сільськогосподарська продукція оприбутковується за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на продаж.

За дебетом рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» відображається надходження сільськогосподарської продукції, за кредитом вибуття сільськогосподарської продукції внаслідок продажу, безоплатної передачі тощо.

Окрім цього, Інструкцією передбачено, що на рахунку 94 «Інші витрати операційної діяльності» ведеться облік витрат операційної діяльності підприємства, крім витрат, які відображаються на рахунках 90 «Собівартість реалізації», 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут».

Рахунок 94 «Інші витрати операційної діяльності» має такі субрахунки, зокрема, 940 «Витрати від первісного визнання та від зміни вартості активів, які обліковуються за справедливою вартістю». На субрахунку 940 «Витрати від первісного визнання та від зміни вартості активів, які обліковуються за справедливою вартістю» узагальнюється інформація про витрати від первісного визнання та від зміни вартості активів, які обліковуються за справедливою вартістю, зокрема витрати від первісного визнання сільськогосподарської продукції і біологічних активів та від зміни справедливої вартості біологічних активів, які визначені відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 «Біологічні активи».

Відповідно до положень статті 6 Закону України №996-ХІV наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2006 року №1315 затверджено Методичні рекомендації з бухгалтерського обліку біологічних активів (далі Методичні рекомендації), які можуть застосовуватися підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами (далі підприємства) усіх форм власності (крім банків, бюджетних установ та підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності), які здійснюють сільськогосподарську діяльність.

Згідно пункту 2.5 розділу 1 цих Методичних рекомендацій сільськогосподарська продукція при її відокремленні від біологічного активу (у рослинництві зерно, плоди, ягоди, овочі, зелена маса, отримані під час збирання врожаю (заготівлі); у тваринництві вовна, молоко, яйця, мед, отримані під час настригу, надою, збору тощо) або при припиненні процесів життєдіяльності біологічних активів (деревина, отримана при вирубці насаджень тощо) перестає бути елементом біологічних активів і визнається як окремий актив.

Відповідно до пункту 6.1 розділу 6 Методичних рекомендацій сільськогосподарська продукція та додаткові біологічні активи при їх первісному визнанні оцінюються за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на місці продажу або за виробничою собівартістю відповідно до Положення (стандарту) 16.

Згідно пунктів 6.2 та 6.3 цього розділу за наявності кількох активних ринків біологічних активів і сільськогосподарської продукції їх оцінка ґрунтується на даних того ринку, на якому підприємство передбачає продавати додаткові біологічні активи і сільськогосподарську продукцію.

Згідно наказу про організацію бухгалтерського обліку на підприємстві від 02 січня 2019 року №2/1, копія якого міститься у матеріалах справи, позивач здійснює бухгалтерський обліку відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності (бухгалтерського обліку) (далі МСБО) (а.с. 164-165 том 1).

Обліковий підхід, а також розкриття інформації, пов`язаної з сільськогосподарською діяльністю визначає МСБО 41.

Згідно пункту 1 цього стандарту його слід застосовувати для обліку таких статей (якщо вони пов`язані з сільськогосподарською діяльністю):

а) біологічних активів;

б) сільськогосподарської продукції на час збирання врожаю; та

в) державних грантів, що підпадають під дію параграфів 34 та 35.

Відповідно до пункту 13 МСБО 41 сільськогосподарську продукцію, зібрану як урожай з біологічних активів суб`єкта господарювання, слід оцінювати за її справедливою вартістю мінус витрати на продаж на час збирання врожаю. Отримана в результаті такого вимірювання оцінка вважається собівартістю на дату, коли починає застосовуватися МСБО 2 «Запаси» або інший належний Стандарт.

Порядок визначення справедливої вартості сільськогосподарської продукції врегульований у пунктах 16 20 МСБО 41.

Згідно пункту 17, якщо для біологічного активу або сільськогосподарської продукції у її теперішньому стані та місцезнаходженні існує активний ринок, то ціни котирування на такому ринку є прийнятною основою для визначення справедливої вартості такого активу. Якщо суб`єкт господарювання має доступ до різних активних ринків, то він використовує ціну найбільш доречного ринку.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що розмір справедливої вартості сільськогосподарської продукції, визначеної на момент збору врожаю і відображений на рахунку 27, не залежить від розміру витрат, які обліковуються на рахунку 23.

Згідно пункту 7.1 розділу 7 Методичних рекомендацій унаслідок сільськогосподарської діяльності підприємство отримує доходи (витрати) від первісного визнання біологічних активів і сільськогосподарської продукції, одержаних протягом звітного (календарного) року.

Такі доходи (витрати) визначаються як різниця між вартістю біологічних активів і сільськогосподарської продукції, оцінених за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на місці продажу, та витратами, пов`язаними з біологічними перетвореннями, що були понесені для отримання біологічних активів та сільськогосподарської продукції.

Саме у відповідності до наведених положень Інструкції, Методичних рекомендацій та МСБО 41 позивачем за результатами визначення справедливої вартості сільськогосподарської продукції проведено запис у бухгалтерському обліку Дт 27 КТ 23, а решта витрат, що обліковувались на дату постановки на обліку готової сільськогосподарської продукції на ДТ 23, віднесено на ДТ 940 із записом цієї суми по КТ 23 рахунку.

Таким чином, відображення суми витрат, які перевищують визначену справедливу вартість сільськогосподарської продукції на момент збору врожаю, на рахунку 940 «Інші витрати операційної діяльності», на переконання суду, не підтверджують факт їх здійснення не у господарській діяльності.

Будь-яких інших доказів, на підтвердження використання не у господарській діяльності позивача ТМЦ, робіт/послуг, вартість яких відображена на рахунку 940 «Інші витрати операційної діяльності», відповідач суду не надав, а висновок про те, що списані витрати не пов"язані з господарською діяльністю чи свідчать про втрату врожаю у 2019 та 2020 роках, зроблений лише із посиланням на бухгалтерські проводки по списанню витрат.

З огляду на викладене, з урахуванням часткового визнання позивачем порушень, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №1 від 11.08.2023 на суму 1 935 416,25 грн. та №1 від 11.08.2023 на суму 3 400,00 грн. підлягають скасуванню.

Що стосується відшкодування витрат на правничу допомогу, то судом враховується, що відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що на момент вирішення питання про розподіл судових витрат позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги №ІОО-41310445-Р від 27.03.2024, копію акту від 06.02.2024 приймання-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги №ІОО-41310445-Р від 27.03.2024, перелік та вартість послуг за договором.

Відповідно до акту від 24.04.2023 прийому передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 28.02.2023 у справі №240/6219/23 надано послуги на суму 22 000,00 грн., з яких: написання позовної заяви про визнання протиправним та скасування ППР: 12 годин - ціна 12 000,00 грн.; ознайомлення з поданим відповідачем відзивом від 02.11.2023: 1/2 годин - ціна 500,00 грн.; написання відповіді на відзив від 08.11.2023: 1/2 годин - ціна 500,00 грн.; написання додаткових пояснень від 02.02.2024: 1 година - ціна 1 000,00 грн.; представництво інтересів клієнта по праві у підготовчому засіданні 23.11.2023: 1 година - 2 000,00 грн.; представництво інтересів клієнта по справі у судовому засіданні 05.12.2023: 1 година - ціна 2 000,00 грн.; представництво інтересів клієнта по справі у судовому засіданні 23.01.2024: 1 година - ціна 2 000,00 грн.; представництво інтересів клієнта по справі у судовому засіданні 05.02.2024: 1 година - ціна 2 000,00 грн.

Отже, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір (22 000,00 грн) є надмірним.

На думку суду, аналіз фактичних обставин справи, збір доказів та узгодження правової позиції не має безпосереднього впливу на результат та входить до процесу складання позовної заяви. Тому, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу до 7 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Також, як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжного доручення від 13.08.2023 та в сумі 26 840,00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжного доручення від 12.08.2023.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати, а саме: судового збору в сумі 29 524,00 грн. та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Харчовий Альянс Еко" (вул. Шевченка, буд.8/15, м. Коростень, Коростенський район, Житомирська область, 11501. РНОКПП/) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003. РНОКПП/), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області №1 від 11.08.2023 на суму 1 935 416,25 грн. та №1 від 11.08.2023 на суму 3 400,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Харчовий Альянс Еко" судовий збір в сумі 29 524 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

01 квітня 2024 р.