Справа № 400/213/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/213/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 року про повернення позовної заяви у справі №400/213/24

У С Т А Н О В И В:

08 січня 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, скаржник) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області» №2078 від 02.10.2023 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 року у справі №400/213/24 визнано неповажними підстави пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду.

Позовну заяву залишено без руху на підставі ч.1 ст.123 КАС України у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Запропоновано позивачу надати заяву про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску такого строку.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 15 січня 2024 року, 23 січня 2024 року на адресу окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду вказано про те, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, визначений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

На думку представника позивача, саме цією процесуальною нормою необхідно керуватися при дослідженні питання щодо строку звернення до суду у спірних правовідносинах, а не нормою матеріального права, яка передбачена частиною 4 статті 31 Дисциплінарного статуту.

При цьому, представник ОСОБА_1 зазначав, що з оскаржуваним наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 2 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ознайомлений під підпис 24 жовтня 2023 року. У свою чергу, з матеріалами службового розслідування представник ОСОБА_1 ознайомився лише 08.12.2023 року.

Водночас, з огляду на значний обсяг матеріалів службового розслідування (311 аркушів), вивчення та ознайомлення з їх змістом зумовило тривалий час підготовки позовної заяви. Крім того, представник позивача зауважив, що починаючи з 17.11.2023 року по 19.01.2024 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному. Зазначені обставини, на думку представника позивача, є поважними та мають бути враховані судом.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 року у справі №400/213/24 позовну заяву ОСОБА_1 повернуто, на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Ухвалюючи судове рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним, зокрема, частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відтак, суд попередньої інстанції керувався вимогами частини 4 статті 31 Дисциплінарного статуту, яка передбачає оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Як зауважено окружним адміністративним судом, зі спірним наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 2 жовтня 2023 року ОСОБА_1 ознайомлений 24 жовтня 2023 року, а з позовом звернувся до суду лише 08 січня 2024 року, тобто з пропуском строку звернення, визначеного приписами частини 4 статті 31 Дисциплінарного статуту.

Ураховуючи, що позивачем не наведено та не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування приписів п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Не погоджуючись із означеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник уважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви у даній справі є помилковим. Скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що строк, протягом якого особа може звернутися до суду у відносинах публічної служби, становить один місяць і такий строк передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

При цьому, на думку скаржника, частина 5 статті 122 КАС України є процесуальною нормою, у той час як частина 4 статті 31 Дисциплінарного статуту щодо строку оскарження дисциплінарного стягнення є нормою матеріального права.

Разом з цим, скаржник, як приклад, наводить постанову Верховного Суду складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року по справі №580/3469/19, у якій судом касаційної інстанції зроблено правовий висновок з питання щодо застосування строку звернення до суду, визначеного нормою процесуального права, який відрізняється від такого строку, встановленого нормою матеріального права.

У свою чергу, в якості поважності причин пропуску строку звернення до суду представник позивача посилалася на перебування ОСОБА_1 на лікарняному у період з 17.11.2023 року по 19.01.2024 року, а також на факт отримання матеріалів службового розслідування 08 грудня 2023 року, що, на його погляд, є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджали своєчасно звернутися до суду із позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Національної поліції в Миколаївській області спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого судового рішення та просить його залишити без змін.

В силу приписів частини 2 статті 312 КАС України розгляд справи здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту установлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як установлено апеляційний судом, що пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області» №2078 від 02.10.2023 року за вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді догани.(т.2 а.с.117-137)

10 листопада 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Мозжерін Ю.С. звернувся до начальника ГУНП в Миколаївській області із адвокатським запитом, у якому просив надати для ознайомлення належним чином посвідчених копій матеріалів службової перевірки, які слугували підставою для прийняття вище вказаного наказу №2078 від 02.10.2023 року.(т.2 а.с.65-66)

16.11.2023 року на адресу представника позивача - адвокату Мозжеріну Ю.С., ГУНП в Миколаївській області скеровано лист за №275аз/04/23-2023 року, у якому повідомлено про те, що в Головному управлінні перебуває на розгляді адвокатський запит від 10.11.2023 року щодо надання належним чином посвідчених копій матеріалів службової перевірки, які слугували підставою для прийняття наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області» №2078 від 02.10.2023 року.

При попередньому опрацюванні установлено, що адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації, у зв`язку з чим повідомляємо про продовження строку розгляду поданого Вами звернення до двадцяти робочих днів.(т.2 а.с.67)

06.12.2023 року на адресу представника позивача - адвокату Мозжеріну Ю.С., ГУНП в Миколаївській області скеровано лист за №275аз/04/23-2023 року до якого долучено 311 копій аркушів матеріалів службової перевірки, які слугували підставою для прийняття спірного наказу №2078 від 02.10.2023 року.(т.2 а.с.68)

За наслідками отримання копій матеріалів службової перевірки, 08 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом щодо оскарження наказу ГУНП в Миколаївській області №2078 від 02.10.2023 року в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України.

У відповідності із частиною першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Умовою прийнятності позовної заяви до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 160, 161 КАС України, а також дотриманні строків звернення до суду, а у разі пропуску строку звернення до суду, подання відповідного клопотання про його поновлення та доказів поважності причин його пропуску.

Тож право на судовий захист не є абсолютним. Законодавством встановлені вимоги, зокрема щодо необхідності дотримання особою, яка звертається до суду за захистом прав, свобод та інтересів, відповідних строків.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, зокрема у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Так, відповідно до встановлених у справі обставин підставою для повернення позовної заяви слугував висновок суду попередньої інстанції про пропуск позивачем строку для звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Суд першої інстанції зазначив про відсутність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску установленого процесуальним законом строку звернення до суду у цій категорії спорів.

При цьому, суд попередньої інстанції дійшов висновку про те, що до правовідносин, які склались у цій справі потрібно застосовувати положення частини 4 статті 31 Дисциплінарного статуту, яка передбачає оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В свою чергу, на думку скаржника, до спірних правовідносин підлягає застосування частина 5 статті 122 КАС України, яка встановлює місячний строк звернення до суду в відносинах публічної служби.

Вирішуючи питання застосування строків звернення до суду із позовами про оскарження застосованих до поліцейських дисциплінарних стягнень, Верховний Суд у постанові від 31.10.2023 року по справі 400/5692/22 зазначив про таке:

«Так, частиною четвертою статті 31 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.

У випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Більше того, при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом «Lex specialis» (з лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом «Lex specialis derogat generali», суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.

У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.

Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14. Крім того, про перевагу норм «lex specialis» над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі "Ніколова проти Болгарії" № 7888/03 тощо).

У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.

Правила конкуренції, крім вище зазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, "молодша норма" припиняє суперечливу до неї "старшу": цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.

Тобто, у контексті цього судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут, що затверджений Законом України і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08 лютого 2023 року у справі №120/7567/22 при вирішення питання щодо строку звернення до адміністративного суду. Вказаний підхід підтримано Верховним Судом в постанові від 31 травня 2023 року у справі № 160/9356/22.»

Беручи до уваги наведені вище висновки суду касаційної інстанції, доводи представника ОСОБА_1 про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати місячний строк звернення до суду, установлений частиною 5 статті 122 КАС України, не відповідають правовому висновку Верховного Суду, який, відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України, повинен бути врахований судом.

З огляду на викладене, суд попередньої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що до правовідносин, які склались у цій справі потрібно застосовувати положення частини 4 статті 31 Дисциплінарного статуту, яка передбачає оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Повертаючись до обставин цієї справи необхідно зазначити про таке.

Не є спірним у цій справі те, що зі змістом оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області» №2078 від 02.10.2023 року позивач ознайомлений 24 жовтня 2023 року, проте з цим позовом звернувся до суду лише 08 січня 2024 року, тобто зі спливом два місяця та два тижня.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 оскаржуючи спірний наказ від 02 жовтня 2023 року (ознайомившись з ним 24 жовтня 2023 року) подавши 08 січня 2024 року даний позов пропустив 15-ти денний термін звернення до суду.

З огляду на пропуск позивачем строку для звернення до адміністративного суду, ОСОБА_1 необхідно було навести поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

Так, позивач обґрунтовував поважність причин пропуску такого строку:

- перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному у період з 17.11.2023 року по 19.01.2024 року;

- отриманням матеріалів службового розслідування лише 08 грудня 2023 року та з огляду на значний обсяг таких матеріалів (311 аркушів), вивчення та ознайомлення з їх змістом зумовило тривалий час підготовки позовної заяви.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19 вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду.

Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає.

Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Таким чином, КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Разом з цим, на переконання судової колегії, обставини перебування ОСОБА_1 на лікарняному у період з 17.11.2023 року по 19.01.2024 року не є перешкодою для звернення до суду з позовною заявою у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки тимчасова непрацездатність позивача настала після спливу строку звернення до суду з цим позовом. При цьому, неможливості звернутися до суду до початку лікування позивачем не обґрунтовано.

Стосовно посилань представника позивача про отримання матеріалів службової перевірки (службового розслідування) лише 08 грудня 2023 року та з огляду на значний обсяг таких матеріалів (311 аркушів), вивчення та ознайомлення з їх змістом, наведені обставини зумовили тривалий час підготовки позовної заяви.

На переконання колегії суддів, наведені вище обставини не змінюють моменту, з якого позивач дізнався про наявність оскаржуваного наказу (ознайомившись з ним 24 жовтня 2023 року).

Дата ж ознайомлення з матеріалами службової перевірки (службового розслідування) 08 грудня 2023 року та подання позову 08 січня 2024 року, відсилає лише до моменту, коли представником позивача вчинені дії з метою реалізації права на оскарження спірного наказу, однак жодним чином не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, який розпочався з 24 жовтня 2023 року та сплив 08 листопада 2023 року.

Перевіривши наведені скаржником обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції вказує, що останні ґрунтуються на суб`єктивному ставленні позивача до наведених ним обставин.

Водночас, зазначені доводи жодним чином не можуть сприйматись як об`єктивні перешкоди, які не залежали від волі позивача та дійсно унеможливили звернення до суду у 15-ти денний термін з дня ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, на що правильно вказано окружним адміністративним судом в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду та погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для застосування пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України.

Також, судова колегія апеляційного суду уважає за необхідне зазначити, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У відповідності до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 року про повернення позовної заяви у справі №400/213/24 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов Т.М. Танасогло