Справа № 520/6049/24
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №520/6049/24

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
з питання повернення позову
27 березня 2024 р. м. Харків
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття до розгляду позову ОСОБА_1 до Основ`янсько - Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про: 1) визнання дій державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові - Кротінова В.І. щодо відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024 року № 73926702 протиправними; 2) визнання незаконними та скасування постанов, винесених державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Кротіновим В.І. у межах виконавчого провадження № 73926702, а саме: про відкриття виконавчого провадження; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника; про закінчення виконавчого провадження, -
Ухвалою суду від 13.03.2024р. позовну заяву - залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків в оформленні матеріалів позову у 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху. Встановлено, що способом усунення недоліків позовної заяви є подання до суду: документу про доплату судового збору на суму 2.664,64 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; заяви про поновлення строків звернення до суду з вказаним позовом та доказів поважності причин його пропуску.
19.03.2024р. від позивача до суду надійшла заява про поновлення процесуального строку, в обґрунтування якої зазначено, що за адресою, на яку була відправлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження - АДРЕСА_1 , позивач не проживає, з 20.11.2019 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначив, що через військові дії на території міста Харкова він вимушений був виїхати за межи міста, у зв`язку з чим, не мав можливості отримати матеріали позовного провадження особисто, надіслані звичайним поштовим відправленням. 01 березня 2024 року, позивач вирішив спробувати отримати матеріали виконавчого провадження електронною поштою, надіславши відповідний запит до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і тільки 04 березня 2024 року, по електронній пошті, отримав відповідь з усіма документами виконавчого провадження, з якими зміг нарешті ознайомитися.
19.03.2024р. від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив суд прийняти уточнення позовних вимог та визнати дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Кротінова В.І., щодо відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024 року № 73926702, протиправними та скасувати постанови, винесені у межах виконавчого провадження № 73926702, а саме: про відкриття виконавчого провадження; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника; про закінчення виконавчого провадження. Також, позивачем зазначено, що у позовній заяві основною вимогою є визнання дій державного виконавця, щодо відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024 року № 73926702, протиправними, а саме винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження. Інші три постанови є лише наслідком неправомірності зазначеної постанови. А тому, на думку позивача, у позовній заяві заявлено одну позовну вимогу разом з похідними.
Розглядаючи подані позивачем заяву про поновлення процесуального строку та заяву про уточнення позовних вимог, суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до ч.1 ст.121 та ч.1 ст.123 КАС України умовою для поновлення пропущеного процесуального строку є поважність причини, котра зумовила такий стан практичної реалізації процесуального права чи обов`язку.
За правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2023р. у справі №990/139/23 «Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, що були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.
Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.».
Згідно з п.9 ч.3 ст.2, ч.2 ст.44, ч.1 ст.45 КАС України учасники судового процесу зобов`язані забезпечити належне та своєчасне виконання процесуальних обов`язків, у тому числі і стосовно дотримання строку звернення до суду та стосовно належності оформлення позову.
Суд зауважує, що нормами КАС України не розкрито зміст правових категорій "поважна причина пропуску процесуального строку", "дата, коли особа дізналась про порушення права", "дата, коли особа повинна була дізнатись про порушення права", але відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при застосуванні норми права суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду.
Так, за правовою позицією постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.07.2023р. у справі №990/154/22: 1) порівняльний аналіз словоформ дізналася та повинна була дізнатися дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду; 2) Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов.
Докази існування цих обставин про поважні причини пропуску строку звернення до суду відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.79, ч.1 ст.123, ч.2 ст.123, ч.4 ст.161, ч.6 ст.161 КАС України повинні бути подані до суду разом із позовом, бо на етапі відкриття провадження у справі у суду відсутні повноваження витребовувати будь-які докази.
Указане обумовлено тим, що згідно з п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує - чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.
Отже, саме на стадії вирішення питання про прийняття позову до розгляду суд повинен визначитись із достатністю підстав для визнання причин пропуску строку на звернення до суду поважними, для чого повинен дослідити та оцінити саме надані позивачем докази виключно у контексті подання позову із дотриманням вимог ч.2 ст.122, ч.1 ст.123, ч.6 ст.161, ч.1 ст.169, ч.2 ст.171 КАС України.
Відтак, позивач під час звернення до суду у тексті відповідного процесуального документа повинен зазначити дату обізнаності з порушенням права та подати на підтвердження власних доводів з даного приводу належні, допустимі, достатні та достовірні докази, а суд повинен перевірити юридичну спроможність та фактичну доказанність задекларованого позивачем твердження, але не має обов`язку у разі невиконання позивачем вимог процесуального закону у цій частині за власною ініціативою пересвідчуватись у справжньому існуванні будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду, окрім тих, які були зазначені власне позивачем.
Отже, учасники справи повинні дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
З наведених вище норм процесуального закону слідує, що необхідно розмежовувати подію, коли настала обізнаність учасника суспільних відносин із фактом порушення власних прав від події, коли учасником суспільних відносин було отримано текст письмового рішення суб`єкта владних повноважень, унаслідок виконання якого позивач вважає свої права (інтереси) порушеними.
Предметом даного спору є, зокрема, постанови державного виконавця у межах виконавчого провадження № 73926702 про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024р., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.01.2024р., про арешт коштів боржника від 22.01.2024р., про закінчення виконавчого провадження від 23.01.2024р.
У позовній заяві та поданій заяві про поновлення процесуального строку позивач чітко зазначив, що про відкриття виконавчого провадження № 73926702 йому стало відомо 22.01.2024 року.
Отже, про відкриття виконавчого провадження позивач дізнався 22.01.2024 року.
До Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом позивач звернувся 07.03.2023 року (через підсистему "Електронний суд" подано - 06.03.2024 року), тобто з пропуском десятиденного строку.
У позовній заяві позивач зазначив, що 22.01.2024 року він отримав від свого банку повідомлення про накладення виконавчою службою арешту на його рахунки. Отримавши таку інформацію, він звернувся до сайту, на якому він виявив себе в реєстрі боржників та таким чином дізнався про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024 року №73926702. Того ж дня з`ясував суму, що підлягає сплаті та, розуміючи можливі збитки пов`язані з неможливістю здійснення обов`язкових оплат з арештованих рахунків та суттєві обмеження у зв`язку з внесенням до реєстру боржників, оплатив її.
У поданій заяві про поновлення процесуального строку позивач зазначив, що за адресою, на яку була відправлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження - АДРЕСА_1 , він не проживає, з 20.11.2019 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначив, що через військові дії на території міста Харкова він вимушений був виїхати за межи міста, у зв`язку з чим, не мав можливості отримати матеріали позовного провадження особисто, надіслані звичайним поштовим відправленням. 01 березня 2024 року, позивач вирішив спробувати отримати матеріали виконавчого провадження електронною поштою, надіславши відповідний запит до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції і тільки 04 березня 2024 року, по електронній пошті, отримав відповідь з усіма документами виконавчого провадження, з якими зміг нарешті ознайомитися. Про відкриття виконавчого провадження справді стало відомо 22.01.2024 року. Але про те, що при його відкритті було порушено його права, позивачу стало відомо (не з його вини) лише 04.03.2024 року, коли він зміг ознайомитися з матеріалами справи.
Отже, як зазначає позивач, про відкриття виконавчого провадження йому було відомо 22.01.2024 року.
При цьому лише 01.03.2024 року позивач надіслав електронною поштою запит до відповідача про отримання матеріалів виконавчого провадження, які надійшли 04.03.2024 року.
Проте, жодних об`єктивних причин, які б заважали позивачу вчинити дію по ознайомленню з виконавчим провадженням у період з 22.01.2024р. по 04.03.2024р. позивачем у поданій заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду не зазначено.
Жодних обґрунтувань та доказів того, що заважало позивачу звернутися до відповідача з запитом про отримання документів 22.01.2024 року, коли він дізнався про відкриття виконавчого провадження, позивачем також до суду не надано.
Отже, заява позивача про поновлення процесуального строку на звернення до суду не містить взагалі жодних конкретних доводів та доказів на їх підтвердження стосовно неможливості здійснення захисту інтересів у судовому порядку, у тому числі, через дію фактів правового режиму воєнного стану; заява взагалі не містить доводів та пояснень з відповідними доказами стосовно фактичних життєвих обставин позивача, які вплинули на неможливість своєчасного його звернення до суду з даним позовом.
Жодних інших обґрунтувань поважності пропуску строку звернення до суду заявником не зазначено.
З огляду на викладене вище, зазначені позивачем у поданій заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відтак, суд доходить до переконання про те, що позов поданий поза межами строку звернення до суду, зазначені у поданій заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду є неповажними, що згідно з ч.2 ст.121, п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України є підставою для повернення позовної заяви.
Стосовно сплати позивачем судового збору за подання до суду даної позовної заяви, суддя зазначає наступне.
У поданій заяві про уточнення позовних вимог позивач просив суд прийняти уточнення позовних вимог та визнати дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Кротінова В.І., щодо відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024 року № 73926702, протиправними та скасувати постанови, винесені у межах виконавчого провадження № 73926702, а саме: про відкриття виконавчого провадження; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника; про закінчення виконавчого провадження.
При цьому, позивач зазначив, що основною вимогою є визнання дій державного виконавця, щодо відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024 року № 73926702, протиправними, а саме винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Інші три постанови є лише наслідком неправомірності зазначеної постанови. А тому, на думку позивача, у позовній заяві заявлено одну позовну вимогу разом з похідними.
Проте, з такими твердженнями позивача суддя не погоджується, оскільки спірними у даній справі є дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 73926702, а також прийняті ним у межах цього виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про закінчення виконавчого провадження та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Разом з тим, оскаржувані позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про закінчення виконавчого провадження та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження є окремими рішеннями суб`єкта владних повноважень, хоча і прийняті у межах одного виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В ухвалі суду від 13.03.2024 року суддею зазначено, що враховуючи заявлені позовні вимоги майнового характеру (щодо скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження) та три позовні вимоги немайнового характеру (щодо визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження; щодо скасування постанови про арешт коштів боржника; щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження), позивач повинен сплатити до суду судовий збір у розмірі 3.875,84 грн. із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження ставки судового збору (968,96*4).
Позивачем надано до суду платіжну інструкцію від 06.03.2024р. про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи вищезазначене та заявлені позовні вимоги майнового та немайнового характеру, позивачу необхідно надати до суду платіжний документ про доплату судового збору в розмірі 2.664,64 грн. за подання до суду даної позовної заяви.
Проте, доказів доплати судового збору за подання до адміністративного суду даного адміністративного позову у розмірі 2.664,64 грн. позивачем до суду не надано.
Отже, вимоги ухвалу суду від 13.03.2024р. в частині сплати судового збору в розмірі 2.664,64 грн. позивачем не виконані, недоліки позовної заяви в цій частині позивачем не усунуті, що згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є підставою для повернення позовної заяви.
Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 118, 121-123, 160, 161, 169, 241-243, 248, 256, 287, 295 КАС України, суддя, -
1.Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, зазначені в заяві про поновлення процесуального строку від 19.03.2024 року.
2. Заяву позивача про поновлення процесуального строку від 19.03.2024 року - залишити без задоволення.
3. Позовну заяву - повернути.
4.Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
5.Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.
6. Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 15 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України, тобто негайно після підписання.
Суддя О.В. Старосєльцева