Справа № 420/2868/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2868/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 25 січня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови у призначенні виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 з серпня 2023 року;

- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та проводити ОСОБА_1 виплату допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі з серпня 2023 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь позивача сплачений судовий збір.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , далі позивачка, є внутрішньо переміщеною особою на підставі довідки № 5105- від 02.08.2023 року, виданою Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, далі відповідач.

Позивач перемістилась до м. Одеси з м. Авдіївки, Покровського району Донецької області. Раніше позивачка перебувала на обліку з 01.09.2020 року як внутрішньо переміщена особа у м. Селидове Донецької області, що підтверджується довідкою № 1428- від 01.09.2020 року. Позивачці як внутрішньо переміщеній особі в м. Селидове управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради було призначено допомогу на проживання, яку вона отримувала до липня 2023 року. В липні 2023 року позивачка повернулась додому в м. Авдіївку, Покровського району Донецької області. У серпні 2023 року через постійні обстріли з боку військ російської федерації змушена була виїхати на безпечну територію України і перемістилась з м. Авдіївки Покровського району Донецької області до м. Одеси. 02 серпня 2023 року позивач стала на облік як внутрішньо переміщена особа в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради та отримала довідку ВПО № 5105-. 06.10.2023 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради листом № 03-Б-30009 відмовив ОСОБА_1 у виплаті допомоги на проживання відповідно до Постанови 332, у зв`язку з тим, що остання звертається не вперше.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.

Відповідач відзив до суду не подав.

14 лютого 2024 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕС/6593/24).

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 29 березня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 , далі позивачка, є внутрішньо переміщеною особою на підставі довідки № 5105- від 02.08.2023 року, виданою Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, далі відповідач.

Позивач перемістилась до м. Одеси з м. Авдіївки, Покровського району Донецької області.

Раніше позивачка перебувала на обліку з 01.09.2020 року як внутрішньо переміщена особа у м. Селидове Донецької області, що підтверджується довідкою № 1428- від 01.09.2020 року. Позивачці як внутрішньо переміщеній особі в м. Селидове управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради було призначено допомогу на проживання, яку вона отримувала до липня 2023 року.

В липні 2023 року позивачка повернулась додому в м. Авдіївку, Покровського району Донецької області.

У серпні 2023 року через постійні обстріли з боку військ російської федерації змушена була виїхати на безпечну територію України і перемістилась з м. Авдіївки Покровського району Донецької області до м. Одеси.

02 серпня 2023 року позивач стала на облік як внутрішньо переміщена особа в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради та отримала довідку ВПО № 5105-.

06.10.2023 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради листом № 03-Б-30009 відмовив ОСОБА_1 у виплаті допомоги на проживання відповідно до Постанови 332, у зв`язку з тим, що остання звертається не вперше.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Статтею 2 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

До 20.03.2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (далі Порядок №505).

Пунктом 2 Порядку №505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

20.03.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок №332, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), з прийняттям якої постанова Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" втратила чинність.

Відповідно до пункту 1 Порядку №332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Пунктом 2 Порядку №332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з пунктом 3 Порядку №332 допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , перемістилась до м. Одеси з м. Авдіївки, Покровського району Донецької області.

Раніше позивачка перебувала на обліку з 01.09.2020 року як внутрішньо переміщена особа у м. Селидове Донецької області, що підтверджується довідкою № 1428- від 01.09.2020 року. Позивачці як внутрішньо переміщеній особі в м. Селидове управлінням соціального захисту населення Селидівської міської ради було призначено допомогу на проживання, яку вона отримувала до липня 2023 року.

В липні 2023 року позивачка повернулась додому в м. Авдіївку, Покровського району Донецької області.

У серпні 2023 року через постійні обстріли з боку військ російської федерації змушена була виїхати на безпечну територію України і перемістилась з м. Авдіївки Покровського району Донецької області до м. Одеси.

02 серпня 2023 року позивач стала на облік як внутрішньо переміщена особа в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради та отримала довідку ВПО № 5105-.

В редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в пункті 2 Порядку №332 Одеська область входила до відповідного переліку.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку №332 позивач повинен відповідати одній із умов:

- отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022 року;

- або бути облікованим на території, включеній у розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», на яке міститься посилання в пункті 2 Порядку №332 або переміщеним з такої території.

Отже внутрішньо переміщені особи, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 року у регіонах, що включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 року №204-р. та які не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг мають право на отримання допомоги на проживання згідно Постанови №332, за умови надання відповідної заяви.

Суд зазначає, що відповідно абз.5 п.3 Порядку №332 допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Позивач з 01.09.2020 року як внутрішньо переміщена особа отримувала допомогу на проживання у м. Селидове Донецької області.

В липні 2023 року позивач повернулась додому в м. Авдіївку, Покровського району Донецької області.

У серпні 2023 року через постійні обстріли з боку військ російської федерації змушена була виїхати на безпечну територію України і перемістилась з м. Авдіївки, Покровського району Донецької області до м. Одеси.

На період перебування позивачки за місцем постійного проживання в м. Авдіївці, Покровського району Донецької області виплати на проживання їй були припинені, що є обґрунтованим.

Натомість, після переїзду позивачки до м. Одеси і отримання нової довідки внутрішньо переміщеної особи № 5105- від 02.08.2023 року, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради зобов`язаний був призначити їй виплати допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі відповідно до Постанови КМУ від 20.03.2022 року № 332 .

Постанова КМУ від 20.03.2022 року № 332 і Постанова КМУ № 709 від 11.07.2023 року не містять жодних застережень щодо заборони здійснення виплат позивачу як внутрішньо переміщеній особі, яка перемістилась повторно.

Абзацом п`ятим пункту 1 Постанови КМУ № 709 від 11.07.2023 року визначено, що виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не продовжується особам, які, зокрема, повернулися до покинутого місця проживання на територіях, включених до переліку територій, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Дана норма передбачає не продовження виплат на проживання тільки для осіб, які повернулись до покинутого місця проживання і продовжують там знаходитись.

На підставі встановленого, суд приходить висновку, що позивач має право на отримання допомоги на проживання згідно Постанови №332 починаючи з серпня 2023 року.

При цьому, відповідач у спростування вищезазначених обставин ані будь-яких доказів, ані відзиву на позовну заяву до суду не надав та, в цілому, відповідачем не визначено у будь-який зручний спосіб власну позицію щодо заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем допущено протиправні дії щодо відмови у призначенні виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 з серпня 2023 року.

Оскільки судом встановлено протиправність дій відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та проводити ОСОБА_1 виплату допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі з серпня 2023 року у відповідності до вимог Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

Суд вважає що саме такий спосіб захисту порушеного права в даному випадку є належним та достатнім.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до задоволення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що відповідно до Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - Департамент), затвердженого рішенням Одеської міської ради від 31.07.2019 року № 4876-VII, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування». До структури департаменту входять структурні підрозділи Департаменту (управління, відділи, сектори). Відповідно до Положення про управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - управління), затвердженого наказом директора Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 31.07.2018 №219, Управління є територіальним структурним підрозділом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради без права юридичної особи. Управління підпорядковується директору Департаменту. Координує діяльність Управління директор Департаменту.

З урахуванням викладеного та висновку суду про задоволення позову, наявні підстави для стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь позивача судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 139, 242-246, 258, 261, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови у призначенні виплат допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 з серпня 2023 року.

Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради призначити та проводити ОСОБА_1 виплату допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі з серпня 2023 року у відповідності до вимог Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (вул. Косовська, 2Д, м. Одеса, 65074, ).

Суддя С.О. Cтефанов