Справа № 480/838/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Прилипчук О.А.

19 березня 2024 р.Справа № 480/838/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В с т а н о в и в:

03.02.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування» в частині оголошення йому дисциплінарного стягнення «догана»;

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5200,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування» в частині невиплати йому премії за листопад 2022 року в повному обсязі;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити йому премію за листопад 2022 року в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.10.2022 року № 408 «Про призначення службового розслідування» було призначено службове розслідування стосовно посадових осіб військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) за фактом безпідставної видачі пального та мастильних матеріалів для використання автомобільної техніки, яка не перебуває на військовому обліку. За результатами проведеного службового розслідування було видано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування), відповідно до пункту 1 якого за неналежний контроль за обліком транспортних засобів, які надійшли до в/ч НОМЕР_1 в якості трофейних та благодійної допомоги, невжиття дієвих заходів щодо постановки на облік у військовій частині транспортних засобів, які надійшли в якості трофейних та благодійної допомоги, невжиття дієвих заходів щодо припинення неправомірного (безпідставного) використання та списання пального, щодо недопущення та попередження неправомірних (безпідставних) витрат пального, порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення «догана». Відповідно до пункту 2 наказу за невжиття належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання незаконного (неправомірного) списання пального та мастильних матеріалів внаслідок безпідставного використання транспортних засобів, які не перебувають на обліку у в/ч НОМЕР_1 , його було притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5200,00 грн. Пунктом 8 наказу його було позбавлено премії в повному обсязі за листопад 2022 року.

Позивач зазначає, що з перших днів повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України він очолив військову частину, що перебувала на стадії формування. Особовий склад в/ч НОМЕР_1 одним із перших приймав бій з боку ворога на території м. Суми та Сумської області. Здійснення заходів щодо збройної відсічі агресору відбувалося всіма можливими шляхами та заходами, оскільки забезпечення військової частини було фактично відсутнім, а тому виконання визначених бойових завдань відбувалося у надскладних умовах.

Крім того позивач зазначив, що уся автомобільна техніка, що надходила до військової частини та яка досліджувалася в рамках проведення службового розслідування, у тому числі трофейна (зібрана в районах ведення бойових дій), волонтерська (благодійна), вводилася в стрій відповідними наказами по військовій частині. У кожному з цих наказів ним ставилося розпорядження начальнику автомобільної служби технічної частини щодо постановки на облік зазначеної автомобільної техніки, а на заступника командира з озброєння - начальника технічної частини був покладений контроль за виконанням цих заходів. Накази вищезазначеним посадовим особам були доведені під їх особисті підписи. Будучи командиром військової частини, особовий склад якої приймає безпосередню участь у бойових діях та постійно виконує завдання за призначенням в районі державного кордону України, він не може одноосібно здійснювати контроль за всією діяльністю у військової частини, а тому виконання конкретних завдань, заходів він покладає на своїх заступників, помічників за напрямками діяльності. За правильність та своєчасність постановки на облік автомобільної техніки у військовій частині відповідає начальник автомобільної служби технічної частини, контроль за належним обліком та експлуатацією здійснює заступник командира з озброєння - начальник технічної частини. Про те, що у військовій частині наявні не обліковані автомобілі або що існують проблеми з постановкою їх на облік, вищезазначені посадові особи йому не доповідали, більш того автомобільною службою готувалися документи для експлуатації цих транспортних засобів шляхові листи, наряди), оскільки вони доповідали, що вся автомобільна техніка перебуває на обліку. Крім того, начальниками служб військової частини щомісяця проводяться звірки з ІНФОРМАЦІЯ_3 , здаються донесення на списання пального та мастильних матеріалів відповідно до шляхових листів.

Також позивач зазначив, що за період до 20.09.2022 року всі донесення разом із шляховими листами були здані до відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , а пальне та мастильні матеріали списані встановленим порядком, про що свідчать відповідні відмітки посадових осіб у Журналі результатів звірок служби ПММ Крім того, у ІНФОРМАЦІЯ_4 зберігається Книга обліку наявності та руху військового майна по службі ПММ між ІНФОРМАЦІЯ_3 і в/ч НОМЕР_2 (додаток № 46 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України), де також проставлені відповідні відмітки про проведення звірок та відсутність розбіжностей. Тобто посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 приймалися, перевірялися всі документи щодо списання пального та використання необлікованих автомобілів, однак ніяких зауважень здійснено не було, а, враховуючи те, що в/ч НОМЕР_1 перебуває на забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_2 та є його структурним підрозділом, у ході проведення службового розслідування не було досліджено та проаналізовано роботу посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , які так само відповідно до своїх службових обов`язків повинні здійснювати контроль за правильністю обліку, використання, списання військового майна, що перебуває у використанні в/ч НОМЕР_1 та знаходиться на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 . Жодну з посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 не було притягнуто до юридичної відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з даним позовом. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, зобов`язання вчинити дії.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, у відзиві ІНФОРМАЦІЯ_3 вказує, що відповідно до наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 04.05.2022 року № 31, від 30.0.2022 року № 60, від 01.08.2022 року № 150, від 28.08.2022 року № 187, від 12.09.2022 року № 207, від 06.10.2022 року № 232 транспортні засоби, зібрані в районах бойових дій (трофейна техніка), а також транспортні засоби, що надійшли як благодійна допомога, були поставлені в стрій та присвоєно їм військові номери. Зазначені в даних наказах транспортні засоби всупереч вимогам Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року № 440, не були поставлені на облік у відповідних службах в/ч НОМЕР_1 . Поряд з тим, незважаючи на те, що транспортні засоби, зібрані в районах бойових дій (трофейна техніка), а також транспортні засоби, що надійшли я благодійна допомога, у в/ч НОМЕР_1 на облік не була поставлена, такі транспортні засоби використовувались підрозділами частини та здійснювалась безпідставна видача пального та мастильних матеріалів для експлуатації цієї техніки. Даний факт свідчить про те, що ряд посадових осіб в/ч НОМЕР_3 неналежним чином виконували службові обов`язки, порушили вимоги керівних документів, розпоряджень вищих штабів, зокрема, розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 від 01.05.2022 року № 502/7/2/2/77, відповідно до якого категорично забороняється здійснювати видачу пального та мастильних матеріалів на техніку, яка не поставлена та не перебуває на військовому обліку. Вказані порушення встановлені під час перевірки продовольчої, автомобільної служб та служби паливо - мастильних матеріалів у в/ч НОМЕР_1 комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 та відображені в акті перевірки від 13.10.2022 року №7924, та в ході службового розслідування від 09.11.2022 року № 8915.

Також відповідач зазначає, що позивач в порушення статей 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України не здійснював контроль щодо стану та збереження паливо-мастильних матеріалів. Не здійснювався контроль щодо виконання вимог наказів в частині постановки автомобільної техніки на облік. Вказані порушення мали триваючий характер оскільки перший наказ про введення в стрій автомобільної техніки виданий 04.05.2022 року, а останній 06.10.2022 року. Використання машин в/ч НОМЕР_1 затверджувались позивачем, що підтверджується його підписом, відображено в нарядах на використання машин військової частини та в дорожніх листах. Посилання позивача на те, що через виконання бойових завдань він не міг здійснювати контроль за всією діяльністю військової частини не може прийматись до уваги, оскільки виконання бойових завдань не знімає з посадових осіб обов`язку здійснювати контроль за веденням військового господарства, відповідати за це господарство та виконувати свої обов`язки згідно вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та норм Положення про військове (корабельне) господарство затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року № 300. Саме позивач, як командир військової частини, повинен був контролювати виконання начальниками відповідних служб своїх посадових обов`язків та надавати їм необхідну допомогу, а посилання на те що вказані посадові особи призвані на військову службу під час мобілізації не звільняють від виконання цих обов`язків згідно керівних документів визначених за посадою.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.06.203 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження) задоволено вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 .

Так, судовим рішення стасовано пункт 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування» в частині оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «догана».

Скасовано пункт 2 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5200,00 грн.

Скасовано пункт 8 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування» в частині невиплати ОСОБА_1 премії за листопад 2022 року в повному обсязі.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за листопад 2022 року.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що відповідачем не дотримано вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службової перевірки перед притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності, що під час розгляду даної справи представниками відповідача не було надано беззаперечних доказів на підтвердження факту не виконання позивачем своїх функціональних обов`язків при несенні служби, вимог статутів та нормативно-правових актів. Досліджені в ході судового розгляду докази не дозволяють стверджувати, що обставини вчиненого правопорушення установлені повно і всебічно.

Щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати премію за листопад 2022 року, суд зазначив, що рішення щодо позбавлення премії позивача за листопад 2022 року прийнято відповідачем за наслідками притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. Разом з тим, враховуючи те, що суд вважає спірні накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності таким, що прийняті поза межами правового поля, тому вказані вимоги є обґрунтованими.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що на підтвердження обставин поважності пропуску строків, позивачем до суду першої інстанції було надано довідку в/ч НОМЕР_5 № 496 від 17.02.2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 у період з 15.04.2022 року по 10.12.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Сумській області. Отже, сама по собі довідка без обґрунтування неможливості звернення у встановлені строки до Сумського окружного адміністративного суду позивачем, який перебував у Сумській області, не можна вважати безумовною поважною причиною для поновлення цих строків. При цьому, під час вивчення вказаної довідки, судом першої інстанції взагалі не було з`ясовано, чи перебував територіально позивач в місцях розосередження своїх підрозділів як командир військової частини, та чи дійсно в період з дня ознайомлення з наказом дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав (11.11.2022 року) по фактичну дату звернення до суду (в період з листопада 2022 року по лютий 2023 року), позивач не мав об`єктивної можливості щодо звернення до суду з оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень.

Крім того відповідач зазначив, що під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі та задоволення клопотання позивача про поновлення строків, залишено поза увагою принцип «закон пізніший має перевагу над давнішим», взявши до уваги фактично лише правову позицію Верховного Суду у Постанові від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22, проте як висновки, зроблені у Постанові Верховного Суду від 18.01.2023 року по справі №160/6211/21, є «пізнішим».

Також відповідач зазначив, що надаючи оцінку оскаржуваному наказу та актам перевірки матеріальних цінностей військової частини від 13.10.2022 року № 7294 та від 09.11.2022 року № 8915, судом першої інстанції у винесеному рішення взагалі не спростовується факт наявності порушень в діях позивача. Таким чином, за наявності порушень з боку позивача як командира військової частини, суд першої інстанції допустив втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, при цьому не надавши відповідної правової оцінки діям позивача, що в подальшому призвело звільнення останнього від дисциплінарної та матеріальної відповідальності за вчинений проступок під час неналежного виконання обов`язків за посадою.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 26.02.2022 року № 44 підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду командира окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 113).

13.10.2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 затверджено Акт перевірки продовольчої, автомобільної служб та служби паливно-мастильних матеріалів у в/ч НОМЕР_1 (т.1 а.с.58-61), яким встановлено, що з 367 одиниць техніки, що знаходяться у підпорядкуванні в/ч НОМЕР_1 на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває 47 одиниць техніки національної економіки. 8 одиниць трофейної та 4 одиниці волонтерської техніки, 1 одиниця автомобільної техніки, що призвана з національної економіки використовуються в/ч НОМЕР_1 проте не перебувають на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 і не зареєстровані у ВІБДР, що є порушенням вимог наказу Міністра оборони України від 12.12.2016 року № 678 «Про затвердження Інструкції про використання автомобільної техніки у Міністерстві оборони та Збройних Силах України» та наказу Міністра оборони України від 01.07.2020 року № 219 «Про затвердження Керівництва з експлуатації автомобільної техніки у Збройних Силах України.

Також в акті зазначено, що використання (заправка) необлікованої автомобільної техніки, а саме в період з 03.05.2022 року по 20.09.2022 року було незаконно заправлено: дизпалива - 6520 кг. (7670,79 л.); автобензина А-95 - 71 кг. (95 л.); оливи - 79 кг (87,78 л). Необліковане майно: бочки місткістю 200 л - 20 шт; каністри місткістю 10-20 л - 50 шт; резервуар пересувний місткістю 1 м3 - 6шт., трофейна автоцистерна КАМАЗ місткістю - 8768 л. Висновок: у в/ч НОМЕР_1 грубо порушені вимоги наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 року № 440 «Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України» І розділ п.6, п.12., розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 № 502/7/2/2/77 від 01.05.2022 року «Про заборону безпідставної видачі (заправки) пально-мастильних матеріалів на озброєння та військову техніку, яка не поставлена та не перебуває на військовому обліку».

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.10.2022 року № 408 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування стосовно посадових осіб в/ч НОМЕР_1 за фактом безпідставної видачі пального та мастильних матеріалів для використання автомобільної техніки, яка не перебуває на військовому обліку (т. 1 а.с. 63-64).

09.11.2022 року за наслідками службового розслідування складено Акт службового розслідування (т. 1 а.с. 40-57), відповідно до якого за неналежний контроль за обліком транспортних засобів, які надійшли до в/ч НОМЕР_2 в якості трофейних та благодійної допомоги, невжиття дієвих заходів щодо постановки на облік у військовій частині транспортних засобів, які надійшли в якості трофейних та благодійної допомоги, невжиття дієвих заходів щодо припинення неправомірного (безпідставного) використання та списання пального, щодо недопущення та попередження неправомірних (безпідставних) витрат пального, порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, збереження державного майна; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відповідно до якої командир військової частини повинен вимагати від підлеглих виконання вимог нормативно - правових актів; статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України відповідно до якої командир військової частини зобов`язаний знати стан справ у дорученій йому військовій частині, а також завжди мати точні відомості зокрема про бойову та іншу техніку, командира в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Керуючись положенням ч. 2 ст. 5 Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», за невжиття належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання незаконного (неправомірного) списання пального та мастильних матеріалів внаслідок безпідставного використання транспортних засобів, які не перебувають на обліку у в/ч НОМЕР_1 , командира в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності.

За результатами проведеного службового розслідування наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування» (т. 1 а.с. 12-17) підполковника ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності:

- за неналежний контроль за обліком транспортних засобів, які надійшли до в/ч НОМЕР_1 в якості трофейних та благодійної допомоги, невжиття дієвих заходів щодо поставки на облік у в/ч транспортних засобів, які надійшли в якості трофейних та благодійної допомоги, невжиття дієвих заходів щодо припинення неправомірного (безпідставного) використання та списання пального, щодо недопущення та попередження неправомірних (безпідставних) витрат пального, порушення вимог статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, збереження державного майна; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої командир військової частини повинен вимагати від підлеглих виконання вимог нормативно - правових актів; статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої командир військової частини зобов`язаний знати стан справ у дорученій йому військовій частині, а також завжди мати точні відомості, зокрема, про бойову та іншу техніку, - оголошено дисциплінарне стягнення «догана»;

- за невжиття належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання незаконного (неправомірного) списання пального та мастильних матеріалів внаслідок безпідставного використання транспортних засобів, які не перебувають на обліку у в/ч НОМЕР_1 , притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 200 грн..

- позивача позбавлено премії в повному обсязі за листопад 2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби, визначає Закон України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Частиною 1 ст. 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

За нормами статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до статті 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 11 Статуту встановлює, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статей 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджений Наказом Міністра оборони України 21.11.2017 року № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року за №1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Пунктом 1 розділу II Порядку № 606 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції", а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За приписами пунктів 1-3 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Міністр оборони України та начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України можуть призначати службові розслідування безпосередньо або доручати їх проведення чи призначення підпорядкованим посадовим (службовим) особам.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно з пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Таким чином, при вирішенні питання про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку обов`язково мають встановлюватись обставини щодо порушення тих обов`язків, які передбачені законами та статутами ЗСУ, інших нормативно-правових актів, або випливають зі службових обов`язків, наказів командирів, невиконання чи неналежне виконання обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин, умисно або з необережності.

Пунктом 4 ч. 1 статті 1 Закону України від 03.10.2019 року № 160-1Х «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон № 160-1Х) визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Статтею 3 цього Закону унормовано, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1 ст. 3).

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди (ч. 2 ст. 3).

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3).

Згідно із статтею 5 Закону № 160-1Х, - особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність (ч. 1 ст. 5).

Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб (ч. 2 ст. 5).

Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності (ч. 3 ст. 5).

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що у наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 09.11.2022 року № 73 «Про результати проведення службового розслідування» не зазначено, що конкретно в діях або бездіяльності позивача розцінено відповідачем як неналежний контроль за обліком транспортних засобів, які надійшли до в/ч НОМЕР_1 в якості трофейних та благодійної допомоги, невжиття дієвих заходів щодо постановки на облік у військовій частині транспортних засобів, які надійшли в якості трофейних та благодійної допомоги, невжиття дієвих заходів щодо припинення неправомірного (безпідставного) використання та списання пального, щодо недопущення та попередження неправомірних (безпідставних) витрат пального.

Колегія суддів зауважує, що при розв`язанні питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення службової дисципліни.

Колегія суддів також зауважує, що в Акті службового розслідування, у розділі 2. «Опис обставин вчиненого правопорушення» наявне лише посилання на акт перевірки продовольчої, автомобільної служби та служби паливо-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначено, що відповідно до інформації, викладеної в даному акті, встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 виявлено факти безпідставного (неправомірного) списання пального та мастильних матеріалів внаслідок використання автомобільної техніки, яка не перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_1 , і що попередній розрахунок неправомірно списаних пального та мастильних матеріалів наведений у таблиці 1(усього 299.892,66 грн).

У розділі 3 Акту службового розслідування зазначено про те, що Комісія прийшла до висновку, що посадовими особами в/ч НОМЕР_1 не в повній мірі виконуються вимоги керівних документів щодо порядку обліку та списання військового майна, порядку використання автомобільної техніки, в тому числі трофейної та волонтерської, порядку оформлення та ведення відповідних документів, які регламентують списання пального та мастильних матеріалів, що призвело до нанесення шкоди державі внаслідок неправомірного списання пального та мастильних матеріалів. У військовій частині НОМЕР_1 перебуває 8 одиниць трофейної та 4 одиниці волонтерської автомобільної техніки, яка станом на момент проведення службового розслідування не була поставлена на облік встановленим порядком.

Відповідно до наказів командира в/ч НОМЕР_1 від 04.05.2022 року № 31, від 30.05.2022 року № 60, від 01.08.2022 року № 150, від 28.08.2022 року № 187, від 12.09.2022 року № 207, від 06.10.2022 року № 232 транспортні засоби, зібрані в районах бойових дій (трофейна техніка), а також транспортні засоби, що надійшли як благодійна допомога, були поставлені в стрій та присвоєно їм військові номери. Поряд з тим, зазначені в даних наказах транспортні засоби всупереч вимогам Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року № 440, не були встановленим порядком поставлені на облік у відповідних службах в/ч НОМЕР_3 .

Поряд з тим, незважаючи на те, що транспортні засоби, зібрані в районах бойових дій (трофейна техніка), а також транспортні засоби, що надійшли як благодійна допомога, у в/ч НОМЕР_1 на облік не була поставлена, такі транспортні засоби використовувались підрозділами частини та здійснювалась безпідставна видача пального та мастильних матеріалів для експлуатації цієї техніки. Даний факт свідчить про те, що ряд посадових осіб в/ч НОМЕР_1 неналежним чином виконували службові обов`язки, порушили вимоги керівних документів, розпоряджень вищих штабів, зокрема, розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 від 01.05.2022 року № 502/7/2/2/77, відповідно до якого категорично заборонялось здійснення видачі пального та мастильних матеріалів на техніку, яка не поставлена та не перебуває на військовому обліку.

Комісією встановлено, що посадовими особами в/ч НОМЕР_1 не здійснювався належний контроль за використанням та списанням пального та мастильних матеріалів, за дотриманням правил використання транспортних засобів, веденням дорожньої документації, за доведенням і виконанням вимог командира військової частини, не вживалися дієві заходи щодо припинення неправомірного (безпідставного) використання та списання пального, щодо недопущення та попередження неправомірних (безпідставних) витрат пального.

Проведеним комісією дослідженням дорожніх листів на нарядів на використання машин також виявлено ряд порушень у ведення дорожньої документації, а саме: деякі дорожні листи не затверджені підписом командира в/ч НОМЕР_1 , нумерація нарядів на використання машин не відповідає дійсності.

Відповідно до довідки про вартісну оцінку пально-мастильних матеріалів (№ 8875 від 08.11.2022 року) загальна сума завданої шкоди внаслідок неправомірного та безпідставного використання та списання пального та мастильних матеріалів у в/ч НОМЕР_1 складає 299 892,66 грн.

Разом з тим, в оскаржуваному наказі відповідачем зазначено, що дійсно у військовій частині НОМЕР_1 мають місце факти не постановки на облік транспортних засобів, які надійшли до військової частини у вигляді трофейної та благодійної допомоги, їх використання та внаслідок цього неправомірного (безпідставного) списання пального та мастильних матеріалів. Крім того, встановлено, що посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , а саме: командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 , не здійснювався належний контроль за дотриманням правил використання транспортних засобів, використанням та списанням пального та мастильних матеріалів, веденням дорожньої документації, за доведенням і виконанням вимог наказів командира військової частини, не вживались дієві заходи щодо припинення неправомірного (безпідставного) використання та списання пального, щодо недопущення та попередження неправомірних (безпідставних) витрат пального.

У постанові від 04.04.2018 року у справі № 821/935/16 Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в оскаржуваному наказі відповідача не визначений чіткій зміст порушення, за скоєння якого позивача притягнено до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, оскільки останній не містить відповідних посилань.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 року по справі № 500/1912/22 зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставини, що позивач, який 26.02.2022 року призначений на посаду командира окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 до часу звернення до суду з позовом здійснює участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони. Вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22 червня 2023 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова

У зв`язку з перебуванням судді Бегунца А.О. у відрядженні 29.03.2024 року, постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 01.04.2024 року.