Справа № 160/4020/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 березня 2024 рокуСправа №160/4020/24
Дніпропетровький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коренева А.О., розглянувши у порядку письмового справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації», у якій позивач просить:

визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» (Код , юридична адреса: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 81) щодо застосування з 29 січня 2020 по 23 листопада 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 , грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, тобто без врахування положень пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (в редакції чинній з 29.01.2020).

Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , з 29 січня 2020 року по 23 листопада 2022 року грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, нарахованих та виплачених у зв`язку з проходженням служби та звільненням з неї, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом: на 01.01.2021 р., встановленого законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Державну установу "Центр пробації" нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, премії, інших надбавок і доплат, за весь час затримки виплати - за період з 29 січня 2020 року по день фактичної виплати грошового забезпечення у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

14 березня 2024 року до суду надійшло клопотання Державної установи «Центр пробації» про залишення позовної заяви без розгляду. Відповідач посилався на те, що Позивачем без поважних причин пропущений місячний строк звернення до суду. Водночас, відповідач зазначив, що відповідно до наказу Центру пробації від 23.11.2022 р. № 629/к підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено зі служби відповідно до пункту 5 статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) 23.11.2022 р. А позовна заява подана до суду 09.02.2024 р., з вимоги про здійснення перерахунку грошового забезпечення починаючи з 2020, 2021, 2022 року, тобто більше ніж через три роки після отримання ним щомісячного грошового забезпечення за ці роки та більше семи місяців після звільнення зі служби (23.11.2022 р.).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, та вищезазначену позовну заяву після відкриття провадження було залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду зокрема, заяви про поновлення строку звернення.

27 березня 2024 року на виконання вимог ухвали надійшла заява, у якій позивачка просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 до Державної установи Центр пробації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом. На обґрунтування заяви позивачем зазначено, що у наказі Державної Установи «Центр Пробації» від 23.11.2022 року №629/к про звільнення не було зазначено про всі виплати, які необхідно здійснити при звільненні, зокрема, щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з січня 2020 року по 23 листопада 2022 року, з зазначенням які саме величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розмір, рік) були застосовані для визначення їхнього розміру та обчислення розрахунку та тарифний коефіцієнт. Позивачка зазначила, що відповідач відповідно до ст. 30 ЗУ "Про оплату праці" зобов`язаний був проводити нарахування та обчислення заробітної плати з врахування змін чинного законодавства. Проте, таких дій не вчиняв, а позивачці про такі порушення роботодавцем не було відомо. Про всі суми нараховані та виплачені позивачу при звільненні містить грошовий атестат № 130, який позивач отримала 18.01.2024 року та звернулась у встановлений ст. 233 КЗпП України тримісячний строк з позовом до суду.

Суд, уважає, що наведенні причини пропуску строку звернення до суду є поважними, у зв`язку з чим підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 14 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд продовжує розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження згідно статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 171, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом, як такий що пропущений з поважних причин.

Продовжити розгляд справи за правила спрощеного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягаю.

Суддя А.О. Коренев