Справа № 120/3952/24
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Вінниця

29 березня 2024 р. Справа № 120/3952/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку заяву про забезпечення позову в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Плазол» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Плазол» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 07.12.2021 між ТОВ «Плазол» (Замовник) та METAL CONVERTER SPAIN, S.L. (Виконавець) укладено Контракт №18-12/21, згідно п. 1.1. якого Замовник постачає Виконавцю відпрацьовані автомобільні каталізатори, що містять дорогоцінні метали (каталізатор). У відповідності до п. 1.2. Виконавець зобов`язується прийняти від Замовника каталізатор, забезпечити вилучення з нього дорогоцінні металів та поставити Замовнику вилучені дорогоцінні метали (платину та паладій) у вигляді банківського сертифікованого металу (злитків та/або порошку (губки)). У відповідності до п. 2.8. Контракту Виконавець переробляє поставлений Замовником каталізатор, добуває платину і паладій, що міститься в ньому, і повертає Замовнику протягом 365 календарних днів з моменту перетину каталізатором митного кордону України у вигляді сертифікованого банківського металу.

Представник позивача зазначає, що вказаний у Контракті товар (відпрацьовані автомобільні каталізатори) відправлено до METAL CONVERTER SPAIN, S.L. (Іспанія) 10.02.2022 згідно митної декларації №UA100040/2022/604513 у митному режимі «переробка за межами митної території України».

Згідно з п. 3.1. Контракту Сертифікована платина у вигляді банківського металу постачається Замовнику повітряним транспортом. База постачання СІР аеропорт «Бориспіль», м. Київ.

Як зазначає представник позивача, 25.01.2023 ТОВ «Плазол» звернулось до начальника ВМО №5 митного поста «Бориспіль» Київської митниці із заявою за вих. №15/1 про надання дозволу на продовження строку переробки товарів за межами митної території України до 01.02.2024 у зв`язку виникненням додаткових операцій з переробки відпрацьованого автомобільного каталізатора у вигляді регенерації (доочищення від шкідливих та небезпечних домішків), що спричинило неможливість своєчасного повернення товару (реімпорт) у строки визначені митним органом. За наслідками розгляду вищевказаної заяви уповноваженими особами ВМО №5 митного поста «Бориспіль» Київської митниці було прийнято рішення про надання дозволу на продовження строку переробки товарів за межами митної території України до 01.02.2024.

Представник позивача звертає увагу, що враховуючи загальновідомий факт збройну агресію російської федерації проти України, та цілковите закриття повітряного простору для цивільної та вантажної (окрім товарів військового призначення) авіації, Замовник ТОВ «Плазол» позбавлений можливості виконати умови контракту в частині повернення продуктів переробки у спосіб визначений Контрактом (п. 3.1). У зв`язку із наведеним Позивачем 27.02.2024 отримано Сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-24-0428 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

На підставі Сертифікату Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №3200-24-0428 від 27.02.2024, позивачем складено та направлено Начальнику Київської митниці заяву № 31/3 від 27.02.2024 про надання дозволу на зупинення строку переробки товарів за межами митної території України у зв`язку із настанням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) - військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України за №64/2022, що спричинило неможливість своєчасного повернення товару (реімпорт) у строки визначені митним органом.

У свою чергу, Київської митницею прийнято рішенням №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26.03.2024, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на зупинення строку переробки товарів за межами митної території України у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, відповідно до частини 4 статті 166 Митного кодексу України.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у наданні дозволу на зупинення строку переробки товарів за межами митної території України, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Київської митниці №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26.03.2024 до набрання законної сили рішення у адміністративній справі про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26.03.2024.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову позивач зазначив, що не зважаючи на очевидну неможливість виконання ТОВ «Плазол» умов Контракту від 07.12.2021 №18-12/21, а саме: доставлення товару до аеропорту «Бориспіль» м. Києва авіатранспортом, з незалежних від позивача причин, що не тільки визнані загальновідомими та очевидними, а і засвідчені належним чином Сертифікатом Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-24-0428 від 27.02.2024, позивачу відмовлено в наданні дозволу на зупинення строку переробки товарів за межами митної території України, та зобов?язано ТОВ «Плазол» доставити товар до 30.03.2024.

Представник позивача звертає увагу, що про таке рішення митного органу ТОВ «Плазол» стало відомо лише 26.03.2024 тобто фактично за 3 робочих дні до дати безпосереднього пред`явлення товару митним органом.

При цьому, доводи сторони позивача базуються на тому, що навіть у разі задоволення вимоги адміністративного позову про скасування рішення Київської митниці, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача та спричинить умови для виникнення низки нових спорів. Адже у випадку відмови у забезпеченні позову шляхом зупинення дії рішення Київської митниці до ТОВ «Плазол» будуть застосовані вимоги контролюючого органу про сплату умовно нарахованих сум митних платежів у розмірі 971430,56 грн.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що 07.12.2021 між ТОВ «Плазол» (Замовник) та METAL CONVERTER SPAIN, S.L. (Виконавець) укладено Контракт №18-12/21, згідно п. 1.1. якого Замовник постачає Виконавцю відпрацьовані автомобільні каталізатори, що містять дорогоцінні метали (каталізатор). У відповідності до п. 1.2. Контракту № 18-12/21 від 07.12.2021 Виконавець зобов`язується прийняти від Замовника каталізатор, забезпечити вилучення з нього дорогоцінні металів та поставити Замовнику вилучені дорогоцінні метали (платину та паладій) у вигляді банківського сертифікованого металу (злитків та/або порошку (губки)). У відповідності до п. 2.8. Контракту № 18-12/21 від 07.12.2021 Виконавець переробляє поставлений Замовником каталізатор, добуває платину і паладій, що міститься в ньому, і повертає Замовнику протягом 365 календарних днів з моменту перетину каталізатором митного кордону України у вигляді сертифікованого банківського металу.

Згідно з п. 3.1. Контракту № 18-12/21 від 07.12.2021 сертифікована платина у вигляді банківського металу постачається Замовнику повітряним транспортом. База постачання СІР аеропорт «Бориспіль», м. Київ.

Вказаний у Контракті № 18-12/21 від 07.12.2021 товар (відпрацьовані автомобільні каталізатори) відправлено до METAL CONVERTER SPAIN, S.L. (Іспанія) 10.02.2022 згідно митної декларації №UA100040/2022/604513 у митному режимі «переробка за межами митної території України».

Враховуючи умови Контракту № 18-12/21 від 07.12.2021 сертифікована платина у вигляді банківського металу, яка вилучена з партії товару, що була відправлена Виконавцяю згідно митної декларації №UA100040/2022/604513 мала б надійти на митну територію України в лютому 2023 року.

Водночас, за заявою директора ТОВ «Плазол» Київською митницею надано дозвіл на продовження строку переробки товарів за межами митної території України до 01.02.2024, у зв`язку з виникненням додаткових операцій з переробки відпрацьованого автомобільного каталізатора у вигляді регенерації, що спричинило неможливість своєчасного повернення товару (реімпорту), у строки визначені митним органом.

23.01.2024 ТОВ «Плазол» звернулось до Київської митниці із заявою вих. №17/2, у якій просило надати дозвіл на продовження строку переробки товарів за межами митної території України до 01.02.2025. Причиною не можливості проведення реімпорту товару позивачем зазначено: настання форс-мажорних обставин військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану в Україні та спричинило неможливість виконати вимоги контракту щодо страхування вантажу та його доставки авіатранспортом. Крім того, позивачем зазначено, що на разі немає можливості забезпечити безпечну доставку вантажу, адже останній може бути втрачений або знищений.

За результатами розгляду заяви ТОВ «Плазол» від 23.01.2024 Київською митницею прийнято рішення №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26.03.2024, у якому відповідач зазначив про відсутність підстав для подальшого продовження строку переробки товару за межами митної території України. При цьому, у рішенні наголошено на необхідності вжиття ТОВ «Плазол» заходів щодо завершення режиму переробки за межами митної території відповідно до ст. 173 МК України до 31.03.2024. Також зазначено, що у разі невиконання позивачем вимог ст. 173 МК України, дозвіл на переробку товарів за межами митної території України може бути відкликано митним органом відповідно до ч. 9 ст. 165 МК України.

Суд зазначає, що переробка за межами митної території - це митний режим, відповідно до якого українські товари піддаються у встановленому законодавством порядку переробці за межами митної території України без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, за умови повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту (ст. 162 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 166 МК України строк переробки товарів за межами митної території України встановлюється митним органом у кожному випадку під час надання дозволу підприємству-резиденту, виходячи з тривалості процесу переробки товарів та розпорядження продуктами їх переробки. Зазначений строк обчислюється, починаючи з дня завершення митного оформлення митним органом українських товарів для переробки. За заявою підприємства, якому видано дозвіл на переробку товарів, з причин, підтверджених документально, строк переробки товарів за межами митної території України продовжується зазначеним органом, але загальний строк переробки не може перевищувати 365 днів, крім випадків, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Положеннями ч. 3, 4 ст. 166 МК України визначено, що виходячи з технологічних особливостей переробки окремих товарів, попередньо встановлений строк їх переробки за письмовою заявою підприємства, якому видано дозвіл на переробку, може бути продовжений митним органом, яким видано відповідний дозвіл на переробку, у тому числі понад строк, передбачений частиною першою цієї статті. У разі відмови у продовженні такого строку митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити особі, яка звернулася із заявою про його продовження, про причини та підстави такої відмови.

Якщо товари, поміщені у митний режим переробки за межами митної території, не можуть бути своєчасно реімпортовані внаслідок накладення на них арешту, аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту такої аварії або дії обставин у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, строк переробки за межами митної території зупиняється на час такого арешту (аварії, дії обставин непереборної сили).

Таким чином, з аналізу вищезазначених положень МК України вбачається, що митний орган за заявою підприємства, якому видано дозвіл на переробку товарів за межами митної території України, може продовжити строк переробки такого товару. При цьому, у разі відмови у продовженні такого строку митний орган зобов`язаний невідкладно письмово або в електронній формі повідомити заявника про причини та підстави такої відмови.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Плазол» 23.01.2024 звернулось до Київської митниці із заявою, у якій просило надати дозвіл на продовження строку переробки товарів за межами митної території України. Неотримавши від відповідача жодної відповіді щодо розгляду заяви, позивач повторно звернувся до Київської митниці із заявою від 27.02.2023 вих. №31/3, що є аналогічний за змістом до заяви від 23.01.2024 вих. № 17/2.

Тобто позивач вживав усіх заходів для завчасного повідомлення митного органу про настання форс-мажорних обставин, за яких ТОВ «Плазол» позбавлене можливості проведення реімпорту товару, адже у разі не продовження Київською митницею строку переробки товарів за межами митної території України, у позивача виникнуть додаткові митні зобов`язання щодо сплати митних платежів у розмірі 971430,56 грн.

Водночас, Київською митницею за спливом більш ніж двох місяців з моменту подання позивачем заяви від 23.01.2024 вих. № 17/2, прийнято рішення №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26.03.2024, яким відмовлено у продовженні строку переробки за межами митної території України та зобов`язано ТОВ «Плазол» до 31.03.2024 завершити режим переробки за межами митної території.

Суд бере до уваги доводи представника позивача щодо того, що ТОВ «Плазол» фізично не в змозі до 31.03.2024 доставити товар до України з Іспанії на умовах, визначених договором та ще й у такі скорочені строки.

При цьому, слід враховувати баланс між інтересами особи, яка звернулась до суду за захистом своїх прав та публічним інтересом. У даному випадку, відмова у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Київської митниці №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26.03.2024 ускладнить ефективний захист порушених прав позивача, та, у випадку задоволення заявленого адміністративного позову без задоволення заяви про його забезпечення, спричинить низку інших судових спорів з метою відновлення свого попереднього становища, зокрема про скасування вимоги про сплату митних платежів, оскільки митниця матиме безумовне право на звернення до суду з позовом про стягнення коштів у розмірі 971430,56 грн.

З урахуванням викладеного, з огляду на вищезазначені приписи законодавства, суд доходить висновку, що заявником доведено умову застосування заходів забезпечення позову, а саме, доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд зауважує, що згідно положень частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення даного позову. Водночас, такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Крім того, конкретний спосіб в який позивач просить забезпечити позов має співвідноситись з заявленими позовними вимогами. Заходи забезпечення позову мають бути розумними, обґрунтованими та адекватними заявленим позовним вимогам. Такими заходами має бути забезпечено збалансованість інтересів сторін, а також інших осіб, що беруть участь у справі.

Отже, вимоги клопотання про забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Згідно з Рекомендацією NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Суд також наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що для відновлення прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, в тому числі матеріальних.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне задовольнити заяву позивача та забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Київської митниці №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26.03.2024 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №120/3952/24.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Плазол» про забезпечення позову - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Київської митниці №7.8-3/28-02-05/13/5352 від 26.03.2024 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №120/3952/24.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна