Справа № 580/447/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року справа № 580/447/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до керівника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до керівника Городищенського ТЦК ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати порушення прав позивача в частині відмови у прийнятті у нього заяви, як це передбачає Закон України Про звернення громадян у порядку на проходження ВЛК та отримання військового квитка керівником ТЦК підполковником ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача направити позивача для проходження ВЛК та видачу військового квитка, так як позивачу вже виконалося більше ніж 27 років;

- відшкодувати моральну шкоду у порядку ст. 63 Конституції України, у порядку п.6 ст. 5, ст, п.4, 2) ст.12 КАС України, відповідно до ст. 25 Закону України Про звернення громадян у розмірі 300000 грн.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 06.03.2024 допущено заміну первинного відповідача - керівника Городищенського ТЦК ОСОБА_2 на належного - керівника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Крім того, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Розгляд справи розпочато спочатку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправну відмову відповідача, яка викладена в усному порядку та полягає в тому, що 11.01.2024 у позивача працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовились приймати заяву про видачу військового квитка. Позивач вважає таку відмову незаконною, тому звернувся до суду за захистом прав.

Ухвалою суду від 06.03.2024 встановлено відповідачам 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Копію ухвали від 06.03.2024 та копію позовної заяви з додатками отримано відповідачами 12.03.2024, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №673 та №711.

Відповідачі у встановлений судом строк відзивів проти позову не подали, тому з урахуванням ч. 6 ст. 162 КАС України, суд визначив достатніми наявні в матеріалах справи докази та за відсутності поданих відповідачами відзивів проти позову розглянути справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 06.03.2024 зобов`язано керівника першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 протягом двох днів з дня отримання копії даної ухвали надати Черкаському окружному адміністративному суду письмові пояснення щодо предмету спору.

На виконання вимог ухвали суду від 06.03.2024 відповідач листом №488 від 14.03.2024 повідомив суд, що громадянин ОСОБА_1 усно звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з проханням поставити його на військовий облік військовозобов`язаних. Відповідно інформації з бази даних АГГС «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 з 22 серпня 2023 р. по теперішній час, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_7 ). ОСОБА_1 в усній формі повідомлено, що він особисто повинен прибути до ІНФОРМАЦІЯ_8 для оформлення військово-облікових документів, а саме військового квитка, та для зняття із військового обліку в зв`язку із вибуттям в іншу місцевість до нового місця проживання, після чого повинен особисто в семиденний строк з дня вибуття прибути до ІНФОРМАЦІЯ_9 із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами для взяття на військовий облік. Додатково гр. ОСОБА_1 17.01.2024 звернувся на гарячу лінію Міністерства оборони України, реєстраційний номер звернення ЛИ-16726147 від 17.01.2024 о 20:27, щодо вищезазначеної ситуації та відповідно отримав відповідь у письмовій формі.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що працівниками відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області здійснено виїзд 11.01.2024 за зверненням ОСОБА_1 про конфлікт з працівниками ТЦК. В ході перевірки заявник - ОСОБА_1 пояснив, що 11.01.2024, близько 14:00 год., звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_10 в АДРЕСА_2 , з метою отримання військового квитка, у відповідь на що йому повідомлено, що військово-облікові документи він може отримати в м. Києві за місцем свого військового обліку, а саме: у ІНФОРМАЦІЯ_11 . Будучи опитаним, працівник РТЦК та СП ОСОБА_3 підтвердив вище викладену інформацію.

Судом досліджено пояснення ОСОБА_1 , які надані працівникам поліції та встановлено, що від звернувся до працівників ТЦК з метою отримання військового квитка, однак працівники ТЦК відмовились приймати відповідну заяву та повідомили, що він повинен звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_8 для оформлення військово-облікових документів.

Звернення саме аналогічного змісту відображено в рапорті помічника чергового відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Черкаській області Полтавець від 11.01.2024.

Враховуючи зазначене, а також надані відповідачем пояснення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 намагався 11.01.2024 подати заяву про видачу військового квитка до ІНФОРМАЦІЯ_10 в АДРЕСА_2 , однак посадові особи РТЦК відмовились у прийнятті заяви, аргументуючи свою відмову необхідністю звернення ОСОБА_1 за місцем його проживання до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що відповідно до положень частин 1, 3 статті 15 Закон України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

За ч. 1, 3 ст. 7 Закон України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

З аналізу зазначених норм Закон України «Про звернення громадян» вбачається, що у разі якщо питання, порушені в одержаному зверненні не входять до повноважень органу до якого звернулась особа, то таке звернення направляється за належністю, про що повідомляється громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Однак, звернення громадянина не до того органу, який за законом повинен вирішувати порушені у зверненні питання, не може слугувати підставою для відмови в прийнятті звернення.

За наведеного правового регулювання, працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 не мали права відмовляти ОСОБА_1 у прийнятті заяви від 11.01.2024 про видачу військового квитка, що вказує на допущену з їх боку протиправну бездіяльність.

При цьому, суд вважає безпідставними твердження позивача про подання заяви для проходження ВЛК, оскільки позивач примірника такої заяви до суду не подав, а надані ним 11.01.2024 працівникам поліції пояснення не містили тверджень, що позивач вимагав проходження ВЛК, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

При цьому, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки видача військового квитка належить до дискреційних повноважень РТЦК, тому суд не може перебирати на себе ці повноваження та за межами встановленої процедури самостійно вирішувати питання про наявність права позивача на отримання військового квитка.

Також суд вважає необґрунтованими посилання позивача на вчинення бездіяльності саме керівником першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки матеріали відділення поліції №1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області не містять доказів відмови у прийнятті вказаної позивачем заяви саме керівником РТЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд для повного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти від ОСОБА_1 заяву від 11.01.2024.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Як роз`яснено у п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, позивачем не надано жодних доказів, які б обґрунтовували факт наявності втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, та як наслідок підтверджували наявність моральної шкоди, що в свою чергу свідчить про неналежність її підтвердження.

Отже, позивачем не доведено, що неприйняття заяви призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у прийнятті від ОСОБА_1 заяви від 11.01.2024.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) прийняти від ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заяву від 11.01.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО