Справа № 460/11267/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/11267/23 пров. № А/857/25011/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя Дуляницька С.М., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 22.11.2023),

в адміністративній справі №460/11267/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання рішення і дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Рівненській області, в якому просила: 1) визнати протиправними дії і рішення відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні періоду роботи з 10.01.1996 по 10.06.1999 в ЛТД "Граніт" до страхового стажу під час розгляду заяви позивача від 02.10.2019 №872 про призначення пенсії; 2) визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 21.10.2019 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; 3) зобов`язати відповідача включити до страхового стажу зазначений період роботи в ЛТД "Граніт" з 10.01.1996 по 10.06.1999; 4) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою судді Рівненського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 відкрито провадження у справі.

Відповідач позовних вимог не визнав, подавши відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки судом після відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява подана з пропуском строку звернення до суду і позивач не подала заяву про його поновлення. Запропоновано позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до суду з зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх обґрунтування у строк тривалістю не більше 5 днів з дня вручення даної ухвали.

21.11.2023 позивач подала до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській про зобов`язання вчинити певні дії, з підстав, визначених у заяві про поновлення процесуального строку. Позовну заяву залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 22.11.2023 не погодилася позивач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає про помилковий висновок суду першої інстанцій щодо застосування у цій справі строку звернення до суду. Вважає скаржник, що як видно із змісту наявного в матеріалах справи листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.04.2023, позивачу відмолено в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в ЛТД Граніт з 10.01.1996 по 10.06.1999. Оскільки зазначений період роботи в ЛТД Граніт підтверджується достовірними та належно зробленими записами у трудовій книжці, лист-відповідь від 03.04.2023 свідчить про тривале порушення відповідачем пенсійного законодавства щодо порядку підтвердження трудового стажу. При такому порушенні тільки у разі його закінчення починається перебіг строку звернення до адміністративного суду. Отже, окружний суд неправильно визначив початок перебігу строку звернення до суду.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 22.11.2023, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 02 жовтня 2019 року звернулася до Рокитнівського відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №16 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області як потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

21.10.2019 відділ з питань призначення та перерахунків пенсій №16 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняв Рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 (а.с. 27).

Також Рокитнівський відділ з питань призначення та перерахунків пенсій №16 Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного стажу (а.с. 10).

Вважаючи такі дії і рішення відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом у вказаній справі.

Залишаючи позов без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.240 КАС України у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не навів обґрунтувань та доказів про наявність обставин, які б об`єктивно перешкоджали звернутися з цим адміністративним позовом у строк, встановлений КАС України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, відповідають нормам процесуального права та фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Також, пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Матеріалами справи підтверджується, що спірні правовідносини полягають у відмові відповідача у призначенні пенсії за віком позивачці як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Така відмова оформлена Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 від 21.10.2019 року. Таке рішення було прийнято відповідачем за результатами розгляду заяви позивача від 02.10.2029 року. Саме це Рішення є предметом судового оскарження в цій справі.

Крім цього, в даному позові позивач також оскаржує дії відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні періоду роботи з 10.01.1996 по 10.06.1999 в ЛТД "Граніт" до страхового стажу під час розгляду заяви позивача від 02.10.2019 №872 про призначення пенсії.

Тобто, колегія суддів враховує, що позовні вимоги про визнання протиправними дій і рішення відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні певного періоду роботи до страхового стажу та про відмову в призначенні пенсії за віком, стосуються правовідносин за жовтень 2019 року. Такі правовідносини виникли між сторонами на підставі заяви позивача від 02.10.2019 року.

Водночас, слід зазначити, що вимоги позивача у даному позові до відповідача ГУ ПФУ в Рівненській області зобов`язального характеру про включення до страхового стажу певного періоду роботи і про призначення пенсії за віком, є похідними від вимог щодо визнання протиправними дій і рішення відповідача. Такі вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчити дії зумовлені саме спірними рішеннями і діями відповідача за жовтень 2019 року.

В апеляційній скарзі позивач вказала, що відлік строків для звернення до суду з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту припинення відповідачем порушення.

Однак, такі доводи позивача являються помилковими, оскільки відповідно до приписів статті 122 КАС України, строк звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Такий строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи становить 6-ть місяців.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції правильно врахував, що з позовною заявою у цій справі позивач звернулася до адміністративного суду 05 травня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Предметом спору являються дії і рішення відповідача про відмову у зарахуванні певного періоду роботи до страхового стажу та про відмову в призначенні пенсії за віком, які вчинені (прийняті) у жовтні 2019 року. Розглядувані судом правовідносини виникли між сторонами на підставі заяви позивача від 02.10.2019 року.

Колегія суддів враховує, що позивач дізналася про незарахування відповідачем періоду роботи з 10.01.1996 по 10.06.1999 в ЛТД "Граніт" до страхового стажу, і про відмову в призначенні пенсії, ще у жовтні 2019 року.

При цьому, як вказує позивач у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в листопаді 2019 року позивач зверталася до відділу з проханням роз`яснити причини неврахування періоду роботи з 10.01.1996 по 10.06.1999 в ЛТД "Граніт" до страхового стажу (а.с. 46).

Отже, позивачем пропущено 6-ти місячний строк звернення до суду із відповідними позовними вимогами, і такий період пропущеного строку (травень 2020 травень 2023) є досить тривалим.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що у заяві про поновлення строку звернення до суду позивач вказує, що протягом 2019-2022 років вона вчиняла дії щодо отримання доказів на підтвердження стажу роботи, зокрема, зверталася до архівного відділу Рокитнівської ЛДА, до Урядового контактного центру та Пенсійного фонду України.

Однак, позивачем (апелянтом) ні у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, ні у апеляційній скарзі, не наведено конкретних обставин (об`єктивних факторів), які перешкоджали позивачу вчасно звернутися за захистом порушеного права до адміністративного суду із відповідною позовною заявою, як в період законодавчого строку - жовтень 2019 квітень 2020, так і в подальший період - травень 2020 травень 2023.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Не реалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач пропустила строк звернення до суду, встановлений статтею 122 КАС України та не обґрунтувала належними доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, які пов`язані з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у порядку, визначеному частинами 3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 КАС України.

Відтак, доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №460/11267/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення і дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль