Справа № 300/4871/23
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" березня 2024 р. справа № 300/4871/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною бездіяльність щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи в російській федерації з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019; зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи в російській федерації з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019.
На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що пенсійним органом протиправно не зараховано до його страхового стажу періоди роботи в росії з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019. У зв`язку із цим позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування вказаних періодів роботи до його страхового стажу, однак пенсійний орган відмовив у задоволені прохання позивача. Стверджує, що у випадку виникнення у відповідача підстав вважати, що дані довідок недостовірні, пенсійний орган міг самостійно витребувати додаткові документи. Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи в росії, що суперечить конституційним засадам у сфері соціального захисту.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що позивач 22.07.2022 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.07.2022 прийнято рішення про відмову в призначення пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Страховий стаж становить 15 років 0 місяців 24 дні. Відповідно до довідок №04/252 від 16.12.2019 ООО «Обьнефтремонт», № б/н від 13.09.2012 ООО «Недра», №04/1 від 12.01.2022 відомостей про сплату страхових внесків щодо не зарахованого періоду роботи в рф немає. До стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи на території росії з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019, оскільки відсутні дані про підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць на території яких проводилась діяльність відповідно до статті 24 Закону №1058 та Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Також зазначає, що з 01.01.2023 росія припинила участить в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (а.с.32).
Позивач скористався правом подання відповіді на відзив, в якому не погоджується із доводами відповідача з підстав, аналогічних позовній заяві (а.с.39).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
22.07.2022 позивач у віці 55 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.07.2022 №35 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019, оскільки необхідне підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць на території яких проводилась діяльність відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992; для застосування кратного обчислення страхового стажу в періоди роботи в РКП з 04.01.1989 відсутні підстави, оскільки відсутні відомості про укладання трудової угоди та відсутня довідка про атестацію робочого місця. Страховий стаж позивача становить 15 років 24 дні, пільговий стаж 00 років 00 місяців.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 в адміністративній справі №300/4677/22, яке набрало законної сили 27.04.2023, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.07.2022 за №35 в частині не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 04.01.1989 до 01.01.1991 у пільговому обчисленні з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу один рік роботи за один рік і шість місяців роботи в період з 04.01.1989 до 01.01.1991.

30.05.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зарахувати до страхового стажу періоди роботи в росії з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019 (а.с.10).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 28.06.2023 повідомило позивача про те, що до стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи на території росії з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019, оскільки відсутні дані про підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць на території яких проводилась діяльність відповідно до статті 24 Закону №1058 та Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Вказано, що з 01.01.2023 росія припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, стаж на території цієї держави враховується по 31.12.1991 (а.с.12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також - Закон №1058-IV, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Статтею 1 зазначеного Закону визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків, з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.01.1989 позивач у спірний період (а.с.14-16):

- 18.03.2011 прийнятий на роботу до ОАО «Белорусское управление по повышению нефтеотдачи пластом и капитальному ремонту скважин» помічником бурильника капітального ремонту свердловин 5 розряду в цех капітального ремонту свердловин, вахтовим методом, на підставі наказу від 18.03.2011 №938-к;

- 13.12.2011 звільнений за власним бажанням, п. 3 ч. 1 ст. 77 трудового кодексу російської федерації, згідно наказу від 09.12.2011 №2481-к;

- 05.05.2012 прийнятий на роботу до ООО «Недра» бурильником капітального ремонту свердловин шостого розряду на дільницях капітального ремонту свердловин, вахтовим методом, згідно наказу від 05.05.2012 №492-к;

- 04.09.2012 трудовий договір розірвано з ініціативи працівника, п. 3 ч. 1 ст. 77 трудового кодексу російської федерації, наказ від 04.09.2012 №1470-к;

- 20.09.2012 прийнятий на роботу до ООО «Обьнефтеремонт» на посаду бурильником капітального ремонту свердловин 6 розряду у виробництво поточного та капітального ремонту свердловин, п. 7, вахтовим методом роботи, згідно наказу від 20.09.2012 №2342-к;

- 16.04.2013 переведений бурильником капітального ремонту свердловин 7 розряду у виробництво поточного та капітального ремонту свердловин №1, вахтовим методом роботи, наказ №981-к від 17.07.2013;

- 01.09.2013 переведений бурильником капітального ремонту свердловин 7 розряду у виробництво поточного та капітального ремонту свердловин №6, вахтовим методом роботи, наказ №2161-к від 01.09.2013;

- 01.10.2013 переведений майстром по капітальному ремонту свердловин у виробництво поточного та капітального ремонту свердловин №6, вахтовим методом роботи, наказ №2458-к від 17.10.2013;

- 13.06.2014 переведений майстром по капітальному ремонту свердловин у виробництво поточного та капітального ремонту свердловин, вахтовим методом роботи, наказ №1307-к від 20.06.2014;

- 03.03.2016 звільнений у зв`язку із закінченням терміну дії трудового договору, п. 2 ч. 1 ст. 77 трудового кодексу російської федерації, на підставі наказу від 03.03.2016 №222-к.

Згідно вкладиша трудової книжки серії НОМЕР_2 від 10.03.2016 позивач у спірний період (а.с.20):

- 10.03.2016 прийнятий на роботу до ООО «Обьнефтеремонт» на посаду майстра по капітальному ремонту свердловин у виробництво поточного та капітального ремонту свердловин №7, вахтовим методом роботи, наказ від 10.03.2016 №236-к;

- 14.01.2019 переведений майстром по капітальному ремонту свердловин у виробництво поточного та капітального ремонту свердловин, вахтовим методом роботи, наказ від 14.01.2019 №25/1-к;

- 16.12.2019 звільнений за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, прогул, п.п. «а» п. 6 ч. 1 ст. 81 трудового кодексу російської федерації, наказ 1765-к від 16.12.2019.

Окрім, записів у трудових книжках позивача періоди його роботи в росії підтверджуються також довідкою ООО «Обьнефтеремонт» від 15.12.2019 №04/252, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 працював старшим майстром по капітальному ремонтну свердловин на вказаному підприємстві у період з 10.03.2016 по 16.12.2019 (а.с.17).

У довідці ООО «Недра» вказано, що ОСОБА_1 у період з 05.05.2012 по 04.09.2012 працював на цьому підприємстві на посаді бурильника капітального ремонту свердловин 6 розряду) (а.с.18). Згідно довідки ОАО «Белорусское УПНП И КРС» ОСОБА_1 дійсно працював на вказаному підприємстві на посаді бурильника капітального ремонту свердловин 5 розряду (а.с.19).

За змістом довідки ООО «Обьнефтеремонт» від 12.01.2022 №04/1 позивач у періоди з 20.09.2012 по 30.09.2013, з 01.10.2013 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 13.01.2019 та з 14.01.2019 по 16.12.2019 дійсно працював в ООО «Обьнефтеремонт» вахтовим методом, повний робочий день, з повним відпрацюванням щорічної тривалості робочого часу згідно графіку відпрацювання норми робочих годин, встановлених Трудовим кодексом російської федерації, повний робочий тиждень, як особа зайнята у виробництві «Видобуток нафти, газу та газового конденсату). У довідці зазначено, що робота бурильником капітального ремонту свердловин (помічники бурильника по капітальному ремонту свердловин) дає право на дострокове пенсійне забезпечення за позицією 2130200а-11292, підрозділу 2, розділу №12 Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у відповідності до підпункту 2 пункту 1 статті 30 федерального закону від 28.12.2013 №400-ФЗ «Про страхові пенсії». Робота майстром, старшим майстром, зайнятим на роботах з видобутку нафти, газу та газового конденсату (на нафтогазопромислах), на роботах з підземного та капітального ремонту свердловин, з підтримки пластового тиску, вторинних методів видобутку нафти, газу та газового конденсату, з підвищення нафтовіддачі пластів дає право на дострокове пенсійне забезпечення за позицією 2130200б-23187, підрозділу 2, розділу №12 Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у відповідності до підпункту 2 пункту 1 статті 30 федерального закону від 28.12.2013 №400-ФЗ «Про страхові пенсії» (а.с.21).

Щодо твердження відповідача про те, що оскільки з 01.01.2023 росія припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, тому стаж на території цієї держави враховується тільки по 31.12.1991, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської Федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 13 Угоди від 13.03.1992 кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

За приписами частини 2 статті 24 Закону України Про міжнародні договори України припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються: в) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України Про міжнародні договори України припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України, Офіс Президента України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 №376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 №639 Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн припинено дію Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14 січня 1993 р. в м. москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 10.07.2023 № 72/14-612/1-80209 повідомлено Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України, Офіс Президента України, Апарат Верховної Ради України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376 (із змінами), Угода між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993, припинила дію 4 липня 2023 року.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України суд виснує, що денонсація Угоди від 13.03.1992 та Угоди від 14.01.1993 означає, що вказані Угоди припинили породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цих Угод, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення зазначених Угод.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та Угода між Урядом України і урядом російської федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 підлягають застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача, оскільки вказані Угоди були чинними на час роботи ОСОБА_1 в росії і позивач мав легітимні очікування щодо його пенсійного забезпечення.

Таким чином стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Разом з тим, за змістом Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

У листі від 28.06.2023 відповідач зазначив, що до стажу роботи позивача не зараховано періоди роботи на території росії з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019, оскільки відсутні дані про підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць на території яких проводилась діяльність відповідно до статті 24 Закону №1058 та Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше.

Подібні за суттю вимоги передбачені й в законодавстві російської федерації.

Згідно з статтею 2 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації», який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - стаж, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації» до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду російської федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до федерального закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації (частина перша статті 13 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації»).

Згідно з частиною другою статті 13 федерального Закону російської федерації від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ «Про трудові пенсії в російській федерації» при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до федерального закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Згідно із частиною другою статті 14 федерального закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у федеральному законі російської федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ «Про страхові пенсії» (статті 3, 11, 14).

Отже, як законодавством України, так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Відтак, страховий стаж за період роботи позивача з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019 в росії відповідно до законодавства російської федерації має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації.

При цьому, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за цей період.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 29 березня 2023 року в справі № 360/4129/20.

Оскільки разом із заявою про призначення пенсії за віком та заявою від 30.05.2023 позивач не надав доказів сплати страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за спірний період, відповідачем правомірно не зараховано період роботи позивача в російській федерації з 18.03.2011 по 13.12.2011, з 05.05.2012 по 04.09.2012, з 20.09.2012 по 03.03.2016, з 10.03.2016 по 16.12.2019 до страхового стажу.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відповідач у спірних правовідносинах діяв в межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ),

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.