Справа № 300/301/24
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2024 р. справа № 300/301/24

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 15.01.2024 звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, орган пенсійного фонду), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Тернопільській області), у якій просить:

- визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з повідомленням від 10.11.2023 №0900-0210-8/56794 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову ОСОБА_1 , у переході на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника та провести її перерахунок за померлого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з 2010 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (надалі, також - №1058-ІV). Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 (надалі, також - ОСОБА_2 , померлий годувальник), втративши джерело засобів до існування, позивач 01.11.2023 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника. Відповіддю від 10.11.2023 №0900-0210-8/56794 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило, що рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 06.11.2023 №77 відмовлено в такому переході, у зв`зку з тим, що вік заявника становить 58 років, тому право на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 набуде після досягнення 60 років. Позивач вважає такі мотиви відмови неправомірними, оскільки за приписами статей 26, 38 Закону №1058-ІV підставою для віднесення члена сім`ї до категорії непрацездатної особи є факт досягнення такою особою пенсійного віку. Зауважила, що редакція статті 26 Закону №1058, чинної станом на 2010 рік, передбачала право на призначення пенсії за віком після досягнення жінками 55 років. Позивач вважає, що оскільки вона на час звернення із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зокрема, 01.11.2023, досягла віку 58 років, тобто пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-ІV, в редакції станом на 2010 рік, у розумінні приписів статті 36 Закону №1058-ІV, тому вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника та має право на перехід на пенсію по втраті годувальника. На переконання позивача, відповідач протиправно відмовив у переведенні її на пенсію по втраті годувальника, тому з метою захисту порушеного права звернулася до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 відкрито провадження в цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративно судочинства України (надалі, також - КАС України) (а.с. 22-23).

Пунктом 5 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області належним чином засвідчені копії всіх документів позивача, які долучені до заяви про призначення пенсії від 01.11.2023 та належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в частині призначення та всіх проведених перерахунків її пенсії.

Представник ГУ ПФУ в Тернопільській області 06.02.2024 подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.30-32), в якому вказав на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . На підтвердження своєї позиції зазначив, що згідно статті 26 Закону №1058-ІV, пенсійний вік становить 60 років. Оскільки позивачу на момент винесення спірного рішення виповнилося 58 років, відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії. Звернув увагу на дискреційності повноважень пенсійного органу щодо призначення пенсії та відсутності у суду повноважень перебирати на себе такі функції. З огляду на зазначене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Також 08.02.2024 від ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надійшов відзив на позов №0900-0903-8/7370 від 06.02.2024 (а.с.37-39), в якому представник відповідача 1 заперечила щодо задоволення позовних вимог. На підтвердження своєї позиції зазначила, що відповідно до пункту 1 статті 26 Закону №1058-ІV (в редакції, станом на час звернення особи за переходом на пенсію у разі втраті годувальника) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років. Наявність у особи призначеної пенсії за віком на пільгових умовах не дає підстави вважати особу непрацездатною в розумінні статті 36 Закону №1058-ІV, так, як позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (60 років). Таким чином право на отримання пенсії по втраті годувальника виникає після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV або встановлено факт втрати джерела засобів до існування. Враховуючи викладене, відсутні підстави для переведення позивача на пенсію по втраті годувальника. Таким чином, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Також до відзиву долучено матеріали пенсійної справи позивача (а.с.41-86).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

Відповідно до протоколу №2771 від 29.04.2010 Управління Пенсійного фонду України в місті Калуші Івано-Франківської області призначило ОСОБА_1 згідно її звернення від 22.03.2010 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.72).

Згідно з копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та позивач одружились 29.04.2003 (а.с.15).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.16).

Відповідно до довідки №3875/09.3-03 від 30.10.2023, виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калуської міської ради, станом на 26.10.2023 ОСОБА_1 була зареєстрована разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 за однією адресою (а.с.54).

Позивач 01.11.2023 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про перехід на пенсію в разі втрати годувальника (а.с.42,43).

Заяву позивача за принципом екстериторіальності передано на розгляд в ГУ ПФУ в Тернопільській області, яке за результатами такого розгляду прийняло рішення від 06.11.2023 №77 про відмову в здійсненні перерахунку пенсії. Свою відмову відповідач 2 мотивував тим, що вік заявниці становить 58 років, тому право на пенсію вона набуде після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058 (а.с. 19).

Листом №0900-0210-8/56794 від 10.11.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надіслало позивачу рішення від 06.11.2023 №77 про відмову в перерахунку пенсії (а.с. 18).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, з метою захисту порушеного права, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі, також - Закон №1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 9, частини 1 статті 10 Закону №1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Положеннями частини 3 статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначено статтею 36 Закону №1058-ІV.

Так, відповідно до частини 1 цієї статті пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Частиною 2 статті 36 Закону №1058-ІV передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Усиновлені діти мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми.

Пасинок і падчерка мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника нарівні з рідними дітьми, якщо вони не одержували аліментів від батьків.

Неповнолітні діти, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, зберігають це право і в разі їх усиновлення.

Положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

Пенсії у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Водночас, статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком і встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Також, статтею 38 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як встановлено судом вище, ОСОБА_1 згідно звернення від 22.03.2010 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с. 72).

На момент такого призначення позивач досягла 45-ти річного віку та маючи необхідний стаж роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах за Списком №1 набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до чинних на той момент норм.

Однак зі змісту проаналізованих вище норм вбачається, що непрацездатними членами сім`ї, які мають право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.

Отже, необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.

Отримання цими особами пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до законодавства, яке регулює призначення такої пенсії на пільгових умовах, не дає підстав для призначення їм, до досягнення передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV віку, пенсії у зв`язку з втратою годувальника чи переведення на цей вид пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі №750/3563/17 та постанові Верховного суду України від 29 березня 2017 року у справі №565/235/15-а і відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при вирішення цієї справи.

У цій справі позивач вказує, що редакція статті 26 Закону №1058-ІV, чинна станом на 2010 рік, передбачала право на призначення пенсії за віком після досягнення жінками 55 років, у зв`язку з чим вважає, що вона, у розумінні приписів частини 2 статті 36 Закону №1058-ІV, є непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника та має право на перехід на пенсію по втраті годувальника.

Однак суд зауважує, що розгляд питання про переведення позивача на пенсію по втраті годувальника згідно із її заявою від 01.11.2023 повинен здійснюватися за законодавством, чинним на момент такого розгляду.

Зважаючи на викладене, доводи позивача щодо наявності у неї в 2023 році права на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку з тим, що вона на момент вирішення питання про таке переведення досягла пенсійного віку, який був необхідним на момент виходу її на пенсію у 2010 році, є помилковими.

Крім того на момент призначення пенсії у 2010 році позивач не мала права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Чинна, на момент розгляду заяви позивача від 01.11.2023, редакція частини 2 статті 36 Закону №1058-IV умову належності до непрацездатних членів сім`ї пов`язує не з отриманням пенсії за віком, а саме з досягненням пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, тобто 60 років.

Оскільки позивач станом на момент розгляду її заяви від 01.11.2023 про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника досягла лише 58 років, вона не може вважатися непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника у розумінні приписів частини 2 статті 36 Закону № 1058-ІV та, відповідно, такою, що має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Таке право ОСОБА_1 набуде після досягнення 60 років.

Із огляду на встановлені судом фактичні обставини та проаналізовані правові положення, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Тернопільській області правомірно відмовило у переведенні ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в їх задоволенні слід відмовити.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову та відсутністю доказів, що підтверджували б понесення відповідачем будь-яких витрат, пов`язаних з розглядом справи, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088;

відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, адреса: майд. Волі, буд. 3, м. Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ - 14035769.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.