Справа № 400/2101/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 березня 2024 р. справа № 400/2101/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянувши позовну заяву

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаТериторіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області, вул. Фалєєвська, 14, м. Миколаїв, 54001,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової щомісячної винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.12.2022 року по 20.01.2023 року у розмірі 30 000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової щомісячної винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.12.2022 року по 20.01.2023 року в розмірі до 30 000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року позовну заяву залишено без руху в зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Для усунення недоліків позивачу необхідно було подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку з наданням доказів на підтвердження цих підстав.

26.03.2024 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивач подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка обґрунтована тим, що в разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком. Зменшення строку на звернення до суду з позовом щодо нарахування і виплати додаткової винагороди, установленої постановою № 168 суперечить статті 22 Конституції України та рішенню Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013. Також на думку позивача, суд має застосувувати до позову строки, передбачені ч. 4 ст. 122 КАС України - тримісячний строк з дня отримання відповіді відповідача.

Вирішуючи заяву, суд враховує наступне.

Позивач проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Миколаївській області з 01.12.2022 року та просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 01.12.2022 року по 20.01.2023 року у розмірі 30 000 грн. пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Спір щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у розмірі 30 000 грн. є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" № 2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, відповідно до ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України № 2352, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Проте, відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 30.06.2023 року на всій території України карантин.

Тримісячний строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 233 КЗпП України, фактично почав відліковуватись з 01.07.2023 року (з дня скасування карантину) та мав закінчитись у жовтні 2023 року (02.10.2023 року - тримісячний строк з дня скасування карантину).

Механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони визначено відповідним Порядком, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 року за № 384, розробленим на виконання статті 165 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 року за № 289 "Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони".

Згідно з пунктом 17 цього Порядку, виплата грошового забезпечення співробітникам за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця.

Отже, додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 входить до структури грошового забезпечення (заробітної плати) співробітників Служби судової охорони та підлягала виплаті щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця.

Таким чином, враховуючи те, що позивач отримує щомісяця грошове забезпечення у період з 01.12.2022 року по 20.01.2023 року, позивачу не нараховувалася та не виплачувалася додаткова винагорода, як зазначено в позовній заяві, то починаючи з січня 2023 року по лютий 2023 року позивач був обізнаний про невиплату відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи обмеження трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, з урахуванням граничних строків з дня закінчення карантину на території України, строк звернення із вимогами про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 30 000 грн. пропорційно з розрахунку за місяць з 01.12.2022 року по 20.01.2023 року, позивачем пропущено.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем не надано пояснень щодо причин пропуску ним строків звернення до суду та доказів про поважність причин пропуску відповідного строку, бо позивач вважав, що не пропустив такий строк.

Так, у позовній заяві позивач наводить свої міркування стосовно строку звернення до суду, вважаючи, що такий не пропущено, бо позивач скористався досудовим порядком врегулювання спору і відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України такий строк становить три місяці та обчислюється з дня вручення позивачу листа-відповіді на його запит, тобто з 22.02.2024 року.

Стосовно такого твердження суд зазначає, що до спірних правовідносин не застосовуються положення ч. 4 ст. 122 КАС України, яка визначає, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 17 КАС України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відтак, звернення позивача до відповідача із запитом про надання публічної інформації не є досудовим порядком вирішення спору, передбаченим законом, за результатами якого приймається відповідне рішення за результатами розгляду скарги заявника на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, про який йдеться у ч. 4 ст. 122 КАС України.

Жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачем не надано, а наведені ним у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду обставини щодо пропуску такого строку лише вказують на те, що позивач допустив умисне зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист.

Також, на вимогу суду позивачем не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду належними доказами на підтвердження існування дійсних, істотних обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутися до суду з позовом.

Позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду наведено лише посилання на судову практику, обставини, які позивач вважає поважними і об`єктивними не наведено, жодного доказу на їх існування позивачем не надано.

Отже, із змісту матеріалів справи та заяви про поновлення строку звернення до суду, не вбачається будь-яких причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали позивачу своєчасно звернутись до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неповажність підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищезазначеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнавши зазначені в ній причини пропуску строку неповажними.

2. Позовну заяву і додані до неї матеріали повернути.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

4. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А. О. Мороз