Справа № 480/11545/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 р. Справа № 480/11545/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Волинської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 08.12.23 року у справі № 480/11545/23

за позовом приватного виробничого підприємства "Вибір"

до Волинської митниці

про визнання протиправним, скасування рішення та картку відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне виробниче підприємство "Вибір", звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UА205140/2023/000604/1 від 22.09.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 205140/2023/006625 від 22.09.2023.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року у справі № 480/11545/23 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішенням Волинської митниці від 22 вересня 2023 року № UA205140/2023/000604/1 про коригування митної вартості.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Волинської митниці № UA205140/2023/006625 від 22 вересня 2023 року в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідач, Волинська митниця, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року у справі № 480/11545/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахуванням поданих у вказаних цілях разом з митною декларацією документів було встановлено певні розбіжності, які спричинили сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, а саме: надані рахунок на транспортування № 346 від 21.09.2023 року та довідка про транспортні витрати № 20-09 від 20.09.2023 року не містять інформації про вартість навантажувальних робіт та вартість експедиційних робіт. Такі затрати могли бути понесені імпортером та відповідно мали б бути додані до митної вартості товару; згідно CMR б/н від 19.09.2023 року перевезення здійснював ОСОБА_1 , довідка та рахунок від ФОП ОСОБА_2 . Документів, які б пов`язували цих двох осіб, декларантом не надано; прайс-лист товару б/н від 02.06.2023 року є лише пропозицією (oferta) на кожну окрему поставку від продавця. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Після митного контролю відповідач дійшов висновку про невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення складових митної вартості, визначеної за основним методом. На переконання Волинської митниці, у сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товарів. У зв`язку з цим, на підставі статті 53 Митного кодексу України, декларанту надсилалась вимога про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, які позивач не надав.

Беручи до уваги ненадання витребуваних документів, зважаючи на наявність підстав вважати подані декларантом документи необ`єктивними і такими, що мають розбіжності та не підтверджують в повному обсязі складові митної вартості заявленого товару, відповідач дійшов висновку про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору та необхідність коригування заявленої митної вартості за другорядним методом передбаченим статтею 60 Митного кодексу України - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. У зв`язку з чим, керуючись ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, а також винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 05.03.2023 р. приватне виробниче підприємство "Вибір" та АТ "Кауно Грудай" (Литва) уклали між собою Контракт № 20436 на поставку товарів відповідно до специфікацій, які сторонами укладаються на кожну поставку товарів.

02.06.2023 р. сторони уклали Специфікацію № 32 до Контракту № 20436 від 05.03.2020 на поставку пальміту (пальмітинової кислоти) в кількості 22 МТ та вартістю 1180,00 Євро за 1 (одну) тону товару. Загальна вартість товару за Специфікацією № 32 складає 25960,00 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) Євро та включає вартість упаковки (п. 5.1. Специфікації). Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах ГСА - Литва, м. Алітус, вул. Прамонес, 25 (склад продавця) відповідно до Інкотермс-2010 (п. З Специфікації).

28.07.2023 р. сторони контракту уклали Додаткову угоду № 6, відповідно до якої строк поставки встановлений до 31 серпня 2023 р. (п. 1 Додаткової угоди).

28.08.2023 р. сторони контракту уклали Додаткову угоду № 7, відповідно до якої строк поставки встановлений до 30 вересня 2023 р. (п. 1 Додаткової угоди).

15.09.2023 р. позивач здійснив оплату за товар згідно Специфікації № 32 від 02.06.2023 у сумі 25 960,00 Євро, що підтверджується відповідним банківським платіжним документом від 15 вересня 2023 року.

22.09.2023 р. позивач шляхом електронного декларування подав до Волинської митниці митну декларацію № 23UА46118 та пакет документів для митного оформлення товару. Митна вартість товару була визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у відповідності до ст. 57 Митного кодексу України - виходячи із ціни контракту.

До пакету документів наданого відповідачу для митного оформлення товару входили: Пакувальний лист № 1 від 19.09.2023; Інвойс № КGР0803167 від 19.09.2023; Автотранспортна накладна б/н від 19.09.2023; Банківський платіжний документ в/н від 15.09.2023; Рахунок № 346 від 21.09.2023; Довідка про транспортні витрати № 20-09 від 20.09.2023; Контракт № 20436 від 05.03.2020; Специфікація № 32 від 02.06.2023; Додаткова угода № 6 від 28.07.2023; Додаткова угода № 7 від 28.08.2023; Прайс лист від 02.06.2023; Договір про надання послуг митного брокера № 1-1/46 від 25.07.2023; Заявка-договір на перевезення вантажів № 346 від 18.09.2023; Сертифікат аналізу № 3 від 20.07.2023; Сертифікат аналізу № 9 від 20.07.2023; Сертифікат здоров`я № FSQD 0820395 від 12.05.2023; Копія митної декларації країни відправлення 23LТКС0100ЕК286350 від 19.09.2023.

22.09.2023 р. о 18:03 год. відповідач направив позивачу повідомлення, в якому повідомив, що подані декларантом до митного оформлення товару документи містять розбіжності, та просить надати згідно ст. 53 МК України виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; договори на перевезення; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. В цей же день о 18:06 відповідач направив позивачу повідомлення, ідентифіковане як консультація, яким повідомляє, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом у зв`язку з наявністю розбіжностей та неточностей у поданих до митного оформлення документах та відсутності документально підтвердженого рівня митної вартості товарів. У відповідача відсутня цінова інформація для застосування методів визначення митної вартості згідно положень статей 59-63 МК України. Митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби на товар на рівні 1,78 Євро/кг за МД № UА209170/2023/051145 від 28.06.2023, за МД № UА500500/2023/016158 від 12.05.2023. Також відповідач просить у разі наявності у нього інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень ст. 59-63 МК України, повідомити про це відповідача.

У відповідь на цей запит позивач листами вих. № 2/22 та № 22/09 повідомив відповідача про відсутність додаткових документів для підтвердження митної вартості та просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.

За результатами розгляду наданих позивачем документів, відповідачем 22.09.2023 р. було прийнято рішення про коригування митної вартості UА205140/2023/000604/1, відповідно до якого відповідачем застосовано резервний метод згідно із статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби на рівні 1,78 Євро/кг за МД № UА209170/2023/051145 від 28.06.2023, за МД № UА500500/2023/016158 від 12.05.2023.

Разом з рішенням про коригування митної вартості, митним органом винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА205140/2023/006625, в якій зазначено наступні причини відмови: митна вартість товару 1 не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари та неподання декларантом додаткових документів, витребуваних митним органом, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині 3 статті 53 МК України. Митну вартість скориговано. Прийнято рішення про коригування митної вартості № ПА205140/2023/000604/1 від 22.09.2023 відповідно до вимог Розділу III (ст. 49-66) МК України. Також зазначено, що рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до ст. 24 МК України може бути оскаржене у митному органі вищого рівня або в суді.

Не погодившись з зазначеним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що надані позивачем при митному оформленні документи в повному обсязі підтверджують визначену декларантом митну вартість за основним методом, а тому висновок відповідача про наявність підстав для визначення митної вартості за іншим методом є недоведеним, а оскаржуване рішення протиправними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (надалі за текстом - МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

У відповідності до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

У відповідності до ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення

В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари..

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У відповідності до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно зі ст. 55 Митного кодексу України, якщо митний органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Системний аналіз вказаних норм Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). При цьому, якщо рахунок сплачено, декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Колегія суддів встановила, що підставою для надсилання позивачу вимоги про надання додаткових документів стало те, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містили розбіжності, а саме:

- надані рахунок на транспортування № 346 від 21.09.2023 та довідка про транспортні витрати № 20-09 від 20.09.2023 не містять інформації про вартість навантажувальних робіт та вартість експедиційних робіт. Такі затрати могли бути понесені імпортером та відповідно мали б бути додані до митної вартості товару;

- згідно CMR б/н від 19.09.2023 перевезення здійснював ОСОБА_1 , довідка та рахунок від ФОП ОСОБА_2 . Документів, які б пов`язували цих двох осіб декларантом не надано;

- прайс-лист товару б/н від 02.06.2023 є лише пропозицією (oferta) на кожну окрему поставку від продавця. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.

Разом з цим, у повідомленні про надання додаткових документів, відповідач не вказав причини, які слугували підставою для їх витребування, а також не зазначив конкретні документи, які мають бути надані на підтвердження заявленої митної вартості. Натомість, був наведений загальний перелік документів, визначений статтею 53 Митного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви у достовірності заявленої митної вартості, причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем до митного оформлення надано наступні документи: пакувальний лист № 1 від 19.09.2023; інвойс № КGР0803167 від 19.09.2023; автотранспортна накладна б/н від 19.09.2023; банківський платіжний документ в/н від 15.09.2023; рахунок № 346 від 21.09.2023; довідка про транспортні витрати № 20-09 від 20.09.2023; контракт № 20436 від 05.03.2020; специфікація № 32 від 02.06.2023; додаткова угода № 6 від 28.07.2023; додаткова угода № 7 від 28.08.2023; прайс лист від 02.06.2023; договір про надання послуг митного брокера № 1-1/46 від 25.07.2023; заявка-договір на перевезення вантажів № 346 від 18.09.2023; сертифікат аналізу № 3 від 20.07.2023; сертифікат аналізу № 9 від 20.07.2023; сертифікат здоров`я № FSQD 0820395 від 12.05.2023; копія митної декларації країни відправлення 23LТКС0100ЕК286350 від 19.09.2023.

Наданими документами підтверджено, що під час виконання контракту № 20436 від 05.03.2020, специфікації № 32 від 02.06.2023, додаткової угоди № 6 від 28.07.2023, додаткової угоди № 7 від 28.08.2023 позивачем 15.09.2023 р. здійснило оплату за товар у сумі 25960,00 Євро,

Здійснюючи митне оформлення вказаного товару, у митній декларації від 23.09.2023 позивач вказав назву товару: пальмітинова кислота PALMAC 80-16, її кількість - 22 тони та документи на підставі яких здійснена поставка. Митна вартість була визначена в сумі 25960 за основним методом.

Суд зазначає, що надані відповідачу для митного оформлення документи за своїм змістом не суперечать один одному, в повному обсязі свідчать про вагу та ціну товару, про проведення оплати за товар у розмірах визначених укладеним контрактом, транспортні перевізні документи та інформацію про вартість послуг з перевезення, а тому колегія суддів вважає, що таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом, а наведені митним органом у рішенні розбіжності спростовуються наданими до митного оформлення документами та нормами чинного законодавства.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є (в тому числі) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення (далі - Наказ №599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем до митного оформлення надано наступні документи, що підтверджують витрати на транспортування оцінюваних товарів:

- заявка-договір № 346 на перевезення вантажів від 18.09.2023, в якій міститься інформація про маршрут перевезення, обсяг товару, що перевозиться (22000 кг), інформація про автомобіль (DAF BK3340IB), напівпричеп (KOEGEEL BK4321XF), водія (Radchuk Borys/ ОСОБА_3 ), вартість перевезення (58000,00 грн.);

- рахунок № 346 від 21.09.2023 р., в якому вказана інформація про маршрут перевезення, дані автомобіля та напівпричепа в точній відповідності із заявкою-договором та вартість перевезення до місця ввезення на митну територію Україна та від нього до пункту призначення, а також загальну вартість;

- довідка про транспортні витрати № 20-09 від 20.09.2023 р., де окрім самої інформації про транспортно-експедиційні витрати міститься інформація про автомобіль та напівпричеп, а також про відсутність страхування вантажу;

- автотранспортна накладна б/н від 19.09.2023 р., в якій вказано, окрім іншого, місце відправлення та доставки вантажу, обсяг поставки, інформація про автомобіль, напівпричеп та водія, що відповідає інформації, наведеній в заявці-договорі, рахунку та довідці.

Колегія суддів вважає, що документи, які надані позивачем до митного оформлення щодо транспортування товару пов`язані між собою, містять повну, вичерпну та достатню інформацію про маршрут перевезення, місце завантаження та розвантаження, дані вантажу та дані автотранспортного засобу дублюються у вищенаведених документах, не мають протиріч та розбіжностей, підтверджують саме перевезення товару, поданого до митного оформлення.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив, що позивач відмовився від надання документів, що підтверджують складові митної вартості, про що повідомлено митницю листом № 22-09 від 22.09.2023 р. та № 2/22 від 22.09.2023 р. Однак, колегія суддів вважає, що таке посилання відповідача не відповідає дійсності, оскільки зазначеними листами позивач не відмовився від надання додаткових документів, а повідомив митний орган про відсутність у нього додаткових документів. Таким чином, колегія суддів вважає, що таке повідомлення декларантом митний орган не коректно вважати відмовою від надання документів, зокрема зважаючи на те, що повний пакет документів був наданий митному органу позивачем разом з митною декларацією.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що наданий позивачем до митного оформлення прайс-лист товару б/н від 02.06.2023 року, який є лише пропозицією (oferta) на кожну окрему поставку від продавця, що спричинило сумнів щодо достовірності заявленої митної вартості товару, колегія суддів не приймає, оскільки що прайс-лист є документом, що носить лише додатковий інформативний характер та не міститься в переліку основних документів, що підтверджують митну вартість товарів відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України. Натомість, позивачем надано до митного оформлення всі наявні у нього документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, та містять повну інформацію про господарську операцію, товар та всі складові митної вартості. Таким чином, наявність, відсутність чи будь-які недоліки такого документу, як прайс-лист, не можуть бути покладені в основу прийняття рішення про коригування митної вартості. Крім того, митним органом не наведено жодних аргументів стосовно того, чому саме і яким чином наданий прайс-лист, який містить інформацію про конкретний товар, ставить під сумнів достовірність визначеної декларантом митної вартості товару, враховуючи, що відображена у наданому документі інформація щодо вартості одиниці товару, в повній мірі відповідає вартості, що визначена у поданих до митного оформлення специфікації та інвойсі.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, стосовно того, що положення ст. 64 МК України не передбачають проведення під час коригування митної вартості за вказаним методом із застосуванням раніше оформленої митної декларації якихось додаткових розрахунків чи коригувань, та з огляду на вказане, вважає твердження суду першої інстанції про відсутність в рішенні таких відомостей є безпідставним, а вимога про необхідність зазначення такої інформації в гр.33 рішень - незаконною, колегія суддів не приймає, з наступних підстав

У відповідності до приписів ст. 55 МК України форма рішення про коригування митної вартості товарів затверджена Наказом Міністерства фінансів Україні від 24.05.2012 № 598. В Наказі Міністерства фінансів Україні від 24.05.2012 № 598 встановлено наступна вимога щодо заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості», а саме посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вимога щодо зазначення у рішенні пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов встановлюється нероздільно разом із вимогою зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів. Однак, проігнорувавши цей свій обов`язок, митний орган в оскаржуваному рішенні вказав лише номер та дату митних декларацій, що стали джерелом інформації для коригування митної вартості, тим самим порушив правила заповнення рішення про коригування митної вартості та норми МК України.

В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства та митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Стаття 8 МК України встановлює, що державна митна справа здійснюється на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Тобто нормами чинного законодавства України та нормами міжнародного законодавства (до якого приєдналась Україна) чітко визначено, що митний орган повинен діяти законно і обґрунтовано. В той же час відповідач, всупереч вищевикладеним нормам законодавства, допустив безпідставне витребування документів без належних обґрунтувань, а також не в повній мірі дослідив надані позивачем до митного оформлення документи, внаслідок чого зробив помилкові висновки щодо митної вартості товару.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

З огляду на наведене, правильним є висновок суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Виходячи з наведеного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення є необґрунтованими та прийнятими без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Волинської митниці від 22 вересня 2023 року № UA205140/2023/000604/1 про коригування митної вартості та картка відмови Волинської митниці № UA205140/2023/006625 від 22 вересня 2023 року в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року у справі № 480/11545/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 року у справі № 480/11545/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Постанова складена в повному обсязі 29.03.24 р.