Справа № 260/3878/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/3878/23 пров. № А/857/15675/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі №260/3878/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції ОСОБА_2 ,

дата ухвалення рішення 20.07.2023 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення службового розслідування за фактом отримання ним травми 02 червня 2022 року під час проходження військової служби, в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи у районі бойових дій; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести службове розслідування за фактом отримання ним травми 02 червня 2022 року під час проходження військової служби, в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, перебуваючи у районі бойових дій, відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, на підставі наданих ним доказів, та видати довідку про обставини отримання позивачем травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, у наступному формулюванні - причин отриманої травми: «Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення розслідування для уточнення факту та обставин отриманого, військовослужбовцем - солдатом ОСОБА_1 , 02 червня 2022 року в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях поранення. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести розслідування щодо обставин отримання, військовослужбовцем - солдатом ОСОБА_1 , в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях поранення з оформленням нової довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402 з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням у частині задоволених позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення в цій частині прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що позивач не оскаржує відомості щодо обставин отримання ним травми, які були внесені відповідачем до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та надана позивачу, що свідчить про правильність визначення відповідачем у довідці обставин травми (поранення, контузії, каліцтва), виду, характеру та локалізації травми, а також обставини, за яких він її отримав. Зазначає, що, незважаючи на те, що відповідачем не було документально оформлено проведення службового розслідування згідно з вимогами цієї Інструкції, ним було вжито відповідні заходи, спрямовані на встановлення причин, умов та обставин, за яких позивач отримав травму. Крім того, звертає увагу на те, що оскільки всі обставини нещасного випадку були очевидними, а у позивача були відсутні скарги або претензії щодо відомостей, зазначених у довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), що була видана позивача, то, відповідно, і була відсутня потреба у проведенні розслідування щодо даного випадку. Таким чином, права позивача порушено не було. З врахуванням наведеного вище, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що в ході службового розслідування, проведеного відповідно до вимог Інструкції, визначаються та встановлюються дійсні обставини нещасного випадку. Зважаючи на те, що апелянтом визнано, а позивачем не оспорено факт бездіяльності щодо проведення службового розслідування у встановленому законодавством порядку, твердження щодо достовірності відомостей про обставини травми, визначених у довідці про обставини травми, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , є безпідставним. Вказує, що ним надано вичерпний перелік доказів щодо місця та часу отриманої травми та наголошує, що відповідна травма була отримана ним у зв`язку із участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганські областях під час перебування безпосередньо у зоні проведення бойових дій, межі яких визначалися Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) в редакції згідно зі змінами, внесеними наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №105 від 01 червня 2022 року та №113 від 10 червня 2022 року. Таке перебування також підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2022 року, що був доданим до позовної заяви. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03 березня 2022 року №8 позивача - солдата ОСОБА_1 призначено стрільцем першого стрілецького відділення другого стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та визначено таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до довідки військовою частиною НОМЕР_1 від 09 липня 2022 року №327 позивач, як рядовий солдат, перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 03 березня 2022 року.

На виконання вимог бойового розпорядження Командування Сил територіальної оборони ЗС України від 11 березня 2022 року №23-бр/дск, позивач прибув до місця призначення для виконання військового обов`язку, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2022 року №49.

Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) (Додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ), виданою військовою частиною НОМЕР_1 , позивач під час відпочинку у селі Хрестище Донецької області 02 червня 2022 року одержав травму у вигляді вивиха правого надколінника.

За результатами медичного обстеження військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 позивачем було отримано довідки №353/1150 від 30 червня 2022 року, №523/1489 від 26 липня 2022 року, №741/1958 від 26 серпня 2022 року та №962/2397 від 26 вересня 2022 року, відповідно до яких встановлено причинний зв`язок отриманої ним травми з проходженням військової служби.

Вищевказаний нещасний випадок мав місце під час перебування позивача в селі Хрестище Донецької області, що входить до складу Святогірської міської територіальної громади, яка згідно з пунктом 6 розділу II Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) в редакції згідно зі змінами, внесеними наказами Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №105 від 01 червня 2022 року та №113 від 10 червня 2022 року, перебувало в районі ведення бойових дій. Перебування позивача у вказаному населеному пункті, а також його участь у Захисті Батьківщини за тотожний період, протягом якого село Хрестище знаходилося в районі проведення воєнних (бойових) дій підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2022 року.

На виконання вимог бойового розпорядження Командування Сил територіальної оборони ЗС України від 11 березня 2022 року №23-бр/дск позивач у період з 13 квітня 2022 року по 02 червня 2022 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганські областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою №195 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, виданою 29 вересня 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 .

Вважаючи таку бездіяльність відповідача, що полягає у не проведенні розслідування за фактом отримання позивачем травми, протиправною та вважаючи встановлення хибного причинного зв`язку, за яких ним було отримано травму, звернувся у суд з цим адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо не проведення розслідування для уточнення факту та обставин отриманого військовослужбовцем - солдатом ОСОБА_1 , 02 червня 2022 року в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях поранення є протиправною, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розслідування щодо обставин отримання, військовослужбовцем - солдатом ОСОБА_1 , в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях поранення з оформленням нової довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402 з урахуванням висновків суду. Разом з тим, встановлення причинного зв`язку травми військовослужбовця є дискреційними повноваженнями ВЛК, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем, а тому позовна вимога про зобов`язання відповідача видати довідку про обставини отримання позивачем травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, у наступному формулюванні - причин отриманої травми: «Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини» задоволенню не підлягає.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1, 2 ст.1 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з ч.3, 4 ст.2 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ст.1, 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Цим Законом гарантуються військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, в тому числі передбачено охорону здоров`я, медичну допомогу військовослужбовців, а також відповідну допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності внаслідок поранення при виконанні обов`язків військової служби.

Відповідно до ч.2, 3 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Наказом Міністерства оборони України №332 від 27 жовтня 2021 року затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі Інструкція №332).

За змістом п.3 Розділу І Інструкції №332 випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Розслідування та облік нещасних випадків:

-розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

До гострого професійного захворювання належить захворювання, що виникло після одноразового (протягом не більше однієї доби) впливу на військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби шкідливих факторів середовища фізичного, біологічного та хімічного характеру (в тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання).

Пункт 2 розділу ІІ Інструкції №332 передбачає, що про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

У разі настання нещасного випадку безпосередній командир (начальник) або керівник робіт зобов`язаний: терміново організувати надання до медичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги потерпілому військовослужбовцю, забезпечити за потреби його доставку до закладу охорони здоров`я; негайно повідомити про нещасний випадок командира військової частини; зберегти до прибуття комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку місце події та устаткування, яке там знаходилось, у такому стані, у якому вони перебували на дату настання нещасного випадку (якщо це не загрожує життю чи здоров`ю інших військовослужбовців і не призведе до більш тяжких наслідків), а також вжити заходів щодо недопущення подібних нещасних випадків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 02 червня 2022 року в селі Хрестище Донецької області отримав травму. Відповідно до довідки №195, виданої 29 вересня 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 , з метою виконання розпорядження Командування Сил територіальної оборони ЗС України від 11 березня 2022 року №23-бр/дск, травма пов`язана з участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганські областях.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у випадках, коли потрібно з`ясувати причини та умови отримання військовослужбовцем гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі внаслідок бойових уражень або дій з боку противника, проводиться службове розслідування.

Відповідно до п.1 розділу III Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно з п.3 розділу III цього Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або і голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується відповідачем, службове розслідування по факту отримання позивачем травми не проводилось, оскільки, як покликається відповідач, всі обставини нещасного випадку були очевидними, довідка про обставини травми складена відповідно до вимог щодо складання такої та зазначення у ній необхідних відомостей, позивач скарг та претензій щодо зазначених у ній відомостей не висловлював, разом з тим, такий обов`язок передбачений вимогами згаданого вище Порядку, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про зобов`язання відповідача провести розслідування щодо обставин отримання позивачем в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях поранення, як похідної від вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, виходячи з положень ст.245 КАС України.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача щодо не проведення розслідування для уточнення факту та обставин отриманого військовослужбовцем - солдатом ОСОБА_1 , 02 червня 2022 року в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях поранення є протиправною, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести розслідування щодо обставин отримання, військовослужбовцем - солдатом ОСОБА_1 , в ході участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях поранення з оформленням нової довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402 з урахуванням висновків суду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені апелянтом в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Крім того, оскільки рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі №260/3878/23 у частині відмовлених позовних вимог не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, тому колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року у справі №260/3878/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 01 квітня 2024 року.