Справа № 140/33479/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/33479/23 пров. № А/857/2485/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 140/33479/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення м.Луцьк
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїПлахтій Н.Б.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 140/33479/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.10.2023 №85.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 19.10.2023 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII, здійснивши перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок №06.02-03/63 та №06.02-0003/64 від 12.10.2023 про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Дерпродспоживслужби у Волинській області.

В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині не надіслання скаржнику ухвали про відкриття провадження у зв`язку з чим Головне управління було позбавлено можливості надати відзив на позовну заяву по справі №140/33479/23, чим було порушено таку основну засаду (принцип) адміністративного судочинства, як змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Також вказує, що 11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», яким, зокрема, передбачено «осучаснення» пенсійних виплат, обчислених за Законом

України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (даліЗакон №1058-IV), з метою усунення диспропорції розмірів пенсій, призначених в різних роках.

Цим Законом також передбачено можливість автоматичного переведення з пенсії, призначеної за спеціальним законом (наприклад, згідно з Законом України «Про державну службу») на пенсію, обчислену на загальних підставах, у випадку, якщо таке переведення після проведення «осучаснення» є доцільним.

Якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону №1058-IV, буде більшим від розміру пенсії, обчисленого, зокрема, на умовах Закону України «Про державну службу», проводиться автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію по Закону №1058-IV за матеріалами пенсійної справи.

У зв`язку з доцільністю, з 01.05.2020 переведено ОСОБА_1 із пенсії, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону 1058- IV.

Враховуючи проведенні перерахунки пенсії після 01.05.2020 на даний час розмір пенсії складає 4709, 95грн.

З 01.05.2016 набрав чинність Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII). Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону умови призначення пенсії державного службовця визначаються виключно Законом № 889-VIII. Проведення перерахунків пенсій державним службовцям чинним законодавством не передбачено.

Окрім того зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 затверджено «Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб» (надалі - Порядок 622), яким визначено умови призначення пенсії по Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889- VIII «Про державну службу».

Згідно з Порядком №622 право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" мають особи, якщо їм до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723- XII «Про державну службу».

Скаржник також зазначає, що у разі індексації основного розміру пенсії ОСОБА_1 буде меншим за розмір пенсії відповідно до Закону №1058.

З огляду на викладене, відсутні підстави для переведення на пенсію за нормами Закону «Про державну службу», у зв`язку з недоцільністю такого переведення.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Про розгляд апеляційної скарги позивач повідомлена шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у разі наявності у особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону законодавець не забороняє такій особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Також суд вказав, що посилання ГУ ПФУ в Чернівецькій області в оскаржуваному рішенні на те, що чинним законодавством не передбачено проведення перерахунків пенсії державним службовцям, є необґрунтованим, оскільки в даному випадку пенсію позивачу буде призначено, а не здійснено перерахунок такої пенсії.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.

З 19.10.2010 позивач отримувала пенсію по віку відповідно до Закону "Про державну службу" №3723-ХІІ.є

З 01.05.2020 позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

19.10.2023 позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про перехід на пенсію по Закону України «Про державну службу» №889-VIII, до якої долучила довідки про складові заробітної плати Головного управління Дерпродспоживслужби у Волинській області від 12.10.2023 №06.02-03/63 та №06.02-03/64.

23.10.2023 ГУ ПФУ в Чернівецькій області прийняло рішення №85, яким в перерахунку пенсії відмовлено. У зазначеному рішенні обумовлений відповідач вказав, що позивачу відмовлено у переході на пенсію по віку відповідно до Закону Про державну службу у зв`язку з його недоцільністю, оскільки розмір пенсії після проведення перерахунку зменшується. При цьому у рішенні також зазначено, що оскільки ОСОБА_1 реалізувала своє право на призначення пенсії за нормами Закону України Про державну службу, відсутні правові підстави для переведення на пенсію державного службовця за нормами Закону №889-VIII. Чинним законодавством не передбачено проведення перерахунків пенсії державним службовцям.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом № 889-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 2 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 - 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За правилами, визначеними статтею 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років (незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі № 822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15 грудня 2020 року по справі № 560/2398/19, 1 грудня 2020 року по справі № 466/6057/17.

Отже, з аналізу вищенаведених норм статті 37 Закону № 3723-ХІІ та пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII, суд дійшов вірного висновку про те, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) вік (для жінок 60 років); 2) загальний страховий стаж не менше 30 років; 3) наявність стажу не менше 10 років державної служби станом на 01.05.2016. або 4) наявність стажу не менше 20 років (незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі),

Відтак, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Правові висновки щодо застосування норм названого права, викладені Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі №265/3709/17, від 19 березня 2019 року у справі №357/1457/17, від 15 серпня 2019 року у справі №676/6166/17, від 01 квітня 2020 року у справі №607/9429/17.

З матеріалів справи убачається, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії (19.10.2023) позивач досягла віку 68 років, загальний страховий стаж позивача, згідно з проведеним пенсійним органом розрахунком (а.с.8), станом на 19.10.2010 становить 37 років 8 місяців 23 дні, стаж державної служби більше 20 років.

19.10.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію за нормами Закону №889-VIII. При цьому з 19.10.2010 вона отримувала пенсію по віку відповідно до Закону «Про державну службу» №3723-ХІІ, з 01.05.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV у зв`язку з автоматичним, без звернення, переведенням її на пенсію за вказаним Законом, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Відносно ж доводів скаржника, що згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" мають особи, якщо їм до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723- XII «Про державну службу», то колегія суддів зазначає, що вказаний порядок розроблений Кабінетом Міністрів на виконання пунктів 10 - 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII. Відтак, обумовлений порядок по відношенню до названого закону має силу підзаконного нормативного акту.

Дослідивши зміст пунктів 10 - 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII, колегією суддів установлено, що приведені норми закону не містять заборони щодо призначення (переведення) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у разі якщо до набрання Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» особам призначалася пенсія відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723- XII «Про державну службу».

Як наслідок колегія суддів приходить до висновку, що приведені вище обмеження, запроваджені Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 р. № 622 не відповідають нормативному акту вищої сили- Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу».

Окрім того, частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, статтею 45 Закону №1058-IV врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за даним Законом, на інший вид пенсії, визначений цим же Законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 537/5837/14-а, де суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для відступу від зазначених правових висновків у справі, що розглядається.

Юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.…»

Відповідно до статті 7 КАС суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суди у період чинності названих норм постанови Кабінету Міністрів України №622 повинні застосовувати Закон № 889-VIII «Про державну службу» (безвідносно до того, чи скасовані ці норми судом), хоч ці норми й не були скасовані на момент спірних правовідносин.

Враховуючи висновки Верховного Суд, колегія суддів дійшла висновку, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.

Отож, суд звертає увагу на те, що за наявності у особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону законодавець не забороняє такій особі після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

Як наслідок, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на призначення (переведення) з 19.10.2023 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII.

Відносно ж доводів скаржника про недоцільність переведення позивача на пенсію державного службовця, оскільки розмір пенсії після проведення перерахунку зменшується, то колегія суддів зазначає, що висновуючи таке твердження відповідач не привів ні позивачу, ні суду апеляційної інстанції належних розрахунків та не довів належними у справі доказами обставин з приводу того, що у випадку призначення позивачу з 19.10.2023 пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VIII, на підставі довідок №06.02-03/63 та №06.02-0003/64 від 12.10.2023 про складові заробітної для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Дерпродспоживслужби у Волинській області, розмір його пенсії буде меншим ніж отримувана ним пенсія.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 140/33479/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос