Справа № 160/3169/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2024 року Справа № 160/3169/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/3169/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
02.02.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради, в якому позивач просить:
- визнати протиправним рішення та скасувати Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради Вих. №17/0/22-24 від 12.01.2024 яке виразилися у відмові у призначенні з 01.11.2023 року сім`ї ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради призначити сім`ї ОСОБА_1 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям;
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 02.02.2024 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 07.02.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 07.02.2024 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- звернення позивача від 08.11.2023 року про призначення соц. допомоги;
- рішення Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради Вих. №17/0/22-24 від 12.01.2024, яке виразилися у відмові у призначенні з 01.11.2023 року сім`ї ОСОБА_1 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;
- та всі інші наявні докази щодо суті спору.
Витребувано у позивача належним чином засвідчені копії таких документів, зокрема:
- відомості/інформацію від податкового органу, здійсненої із баз даних, щодо суб`єкта господарської діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 ;
- відомості/інформацію від податкового органу щодо даних зазначених в податкових деклараціях, тощо про майновий стан і доходи, позивача одержані за період з 01.03.2023 року по 30.09.2023 року;
- відомості/інформацію щодо здійснення сплати позивачем за період з 01.03.2023 року по 30.09.2023 року єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соц. страхування та всі інші наявні докази щодо суті спору.
27.02.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву позивача. Долучені додаткові докази по справі.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 29.03.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його дружина - ОСОБА_2 , 08.11.2023 року звернулася до відповідача з проханням про перерахунок державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на наступний термін.
Однак, від УСЗН НМР позивачем було отримано рішення вих. №17/0/22-24 від 12.01.2024 року у відповідь на звернення № С-5/0/24-24 від 10.01.2024 року, в якому зазначено про те, що після отримання на запити управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради всіх необхідних відомостей було прийнято рішення про відмову у призначенні з 01.11.2023 року сім`ї позивача державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, згідно підпункту 1 пункту 10 Порядку, так як за період з 01.03.2023 року по 30.09.2023 року за позивача, не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців.
Позивач вважає рішення вих. №17/0/22-24 від 12.01.2024 року УСЗН НМР щодо відмови у призначенні йому соціальної допомоги протиправним, при цьому посилаючись на положення статей 19, 46 Конституції України.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
У відзиві відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки рішення про відмову позивачу у призначенні соціальної допомоги прийнято у відповідності до вимог Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, оскільки протягом періоду, за який враховуються доходи, у позивача відсутня сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одружений зі ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Протягом шлюбних відносин у позивача та його дружини народилися діти:
ОСОБА_3 2004 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_4 2007 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_5 2010 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
ОСОБА_6 2013 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 .
ОСОБА_7 2015 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 .
ОСОБА_8 2019 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 .
ОСОБА_9 2022 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 .
Родина позивача отримувала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.
Однак, така допомого перестала надходити родині позивача, у зв`язку із чим, дружина позивача ОСОБА_2 , звернулася до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 08.11.2023 року.
Разом із заявою ОСОБА_2 надала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги, встановленого зразка у якій зазначила всіх своїх членів сім`ї у тому числі й її чоловіка - ОСОБА_1 .
За даними декларації чоловік отримувача допомоги ОСОБА_1 має доходи у вигляді заробітної плати.
З метою отримання підтвердження вказаних даних в декларації отримувачів допомоги, управлінням здійснюються обмін даних з відповідними офіційними джерелами інформації, в тому числі органами Державної податкової служби (ДПС) та органами Пенсійного фонду України (ПФУ), відповідно п. 19 Порядку.
Враховуючи зазначені положення, управлінням було здійснено запити за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року, тобто за шість місяців - два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.
Вказані обставини, управлінням також були викладені у листі №17/0/22-24 від 12.01.2024 року.
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив його родині у призначенні соціальної допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У частині першій статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III (далі Закон №1768) передбачено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї;
сім`я - особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До складу сім`ї, зокрема, включаються чоловік, дружина.
Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України, а також інші малозабезпечені сім`ї у випадках, встановлених законом (стаття 3 Закону № 1768).
Згідно зі статтею 4 Закону № 1768 призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї.
Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2003 № 250 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі Порядок № 250, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №632).
Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, а також іншим малозабезпеченим сім`ям у випадках, установлених законом, які з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.
Положеннями пункту 5 Порядку № 250 для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи:
заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики;
декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);
довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;
довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).
Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.
До складу малозабезпеченої сім`ї заявника включаються, зокрема, чоловік, дружина. Склад малозабезпеченої сім`ї заявника визначається на дату звернення за призначенням державної соціальної допомоги.
Для призначення державної соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї подає нові заяву та декларацію.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Судом встановлено, що звернувшись до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, та надавши необхідні документи, дружина позивача, ОСОБА_2 надала до управління, у тому числі, декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів державної соціальної допомоги, встановленого зразка у якій зазначила всіх своїх членів сім`ї у тому числі й її чоловіка - ОСОБА_1 .
За даними декларації чоловік отримувача допомоги ОСОБА_1 має доходи у вигляді заробітної плати.
З метою отримання підтвердження вказаних даних в декларації отримувачів допомоги, управлінням здійснюються обмін даних з відповідними офіційними джерелами інформації, в тому числі органами Державної податкової служби (ДПС) та органами Пенсійного фонду України (ПФУ), відповідно п. 19 Порядку.
Враховуючи зазначені положення, управлінням було здійснено запити за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року, тобто за шість місяців - два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги.
Управління соцзахисту перевіряючи право родини позивача на призначення допомоги отримано інформацію про те, що чоловік заявника допомоги - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 офіційно не являється працевлаштованим, тобто здійснює роботу відповідно до цивільно - правового договору.
Відповідачем також встановлено, що за період з 01.03.2023 року по 30.09.2023 року за ОСОБА_1 , роботодавцем не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців.
За отриманими даними з ПФУ та ДПС встановлено, що за одного з членів сім`ї - ОСОБА_1 не сплачено ЄСВ навіть за будь-які три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи, тобто сплата ЄСВ - відсутня.
Відповідно до пункту 9 Порядку № 250 середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів малозабезпеченої сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців.
Шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (далі - період, за який враховуються доходи).
Суд зауважує, що зважаючи на наведені положення пункту 9 Порядку №250 та оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям 08.11.2023 року, то період за який обчислюється середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї в даному випадку становить з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року
Пунктом 10 Порядку № 250 передбачені випадки, коли державна соціальна допомога не призначається, зокрема, у підпункті 1 визначено, що вона не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані у філії регіонального/міжрегіонального центру зайнятості (або міському, районному, міськрайонному центрі зайнятості - до дати припинення їх діяльності) (далі - центр зайнятості) як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).
Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.
Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, без задоволення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.
Згідно положень ст. 139 КАС підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_9 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 29.03.2024 року.

Суддя В.В. Ільков