Справа № 531/210/24
Суддя: Герцов О. М.
Дата ухвалення: 2024-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 531/210/24
номер провадження 2-а/531/1/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Герцова О. М.

за участю секретаря судового засідання Капленко Є. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА №00016481 від 10.01.2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови АА №00016481 від 10.01.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 січня 2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за те, що допустив рух транспортного засобу DAF XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,1% (2,84 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон та зобов`язано сплати штраф в розмір 8500,00 грн.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідач при винесенні постанови безпідставно не врахував, що перевезення здійснювалось спеціалізованим вантажним сідловим тягачем DAF XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 , в зчепленні з спеціалізованим напівпричепом-спеціалізованним н/пр- контейнеровоз-Е трьохвісний марки KOGEL SNCO 24 ДНЗ НОМЕР_2 , а відтак встановлене перевищення є помилковим, оскільки розрахунок мав здійснюватись із дозволеної загальної маси 44 тони для контейнеровоза.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 26.01.2024 року справа прийнята до судового розгляду та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Від представника позивача надійшл заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю з підстав викладених у ньому.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачу на праві власності належить транспортний засіб, спеціалізований вантажний сідловий тягач марки DAF XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , а також транспортний засіб, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований н/пр-контейнеровоз-Е марки КOGEL SNCO 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 .

Старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. 10 січня 2024 року складено постанову серії АА №00016481 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8 500 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 22.12.2023 о 13 год 12 хв за адресою М-22, км. 74+810, Полтавська область обл., ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,1% (2,84 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Відповідно до зображень транспортного засобу в момент учинення правопорушення, зафіксовано факт руху сідлового тягача марки DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в зчепленні з контейнеровозом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Положеннями ст. 229 КУпАП передбачено, що органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, є Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Згідно з п.п. 29 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правила дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (із змінами і доповненнями) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено різні нормативи для руху тягача з контейнеровозом та для руху тягача з напівпричепами, а саме: максимальна маса 44 тонн та 40 тонн відповідно.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП настає у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. При цьому у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно розмір штрафу становить п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція даної норми є бланкетною та відсилає до підпункту «б» пунтку 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. «б» п. 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують 40 тонн на автомобільних дорогах державного значення для двовісного автомобілю (тягача) з трьохвісним напівпричепом та трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, а також 44 тонн на автомобільних дорогах державного значення для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом не встановлено факту перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,1% (2,84 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Зокрема, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що сідловий тягач DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у зчепленні з напівпричепом, а не з контейнеровозом.

Так, із фотозображень транспортного засобу, здійснених в автоматичному режимі в момент вчинення правопорушення, що відображаються на вебсайті за посиланням в оскаржуваній постанові з ідентифікатором доступу, зафіксовано 22.12.2023 о 13 год 12 хв проїзд транспортного засобу DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 з контейнером.

При цьому оскаржувана постанова від 10.01.2024 не містить даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричепу-контейнеровоза, приєднаного до сідлового тягача DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У той же час, відповідно до Додатка 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року №512 (далі Інструкція №512), встановлено вимоги щодо обов`язкового зазначення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу).

Згідно абзацу 5 пункту 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт» (далі Порядок №1174), метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака.

Суд зазначає, що з огляду на встановлення пунктом 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

У той же час, зазначене не обмежує посадову особу Укртрансбезпеки у реалізації повноважень, передбачених пунктом 4 Інструкції №513, у тому числі щодо встановлення під час опрацювання матеріалів отриманого інформаційного файлу повноти інформації про зафіксований транспортний засіб.

Відповідно до абзацу шостого пункту 2 розділу ІІ Інструкції №512 під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказів того, що відповідач, на виконання п.6 Розділу ІІ Інструкції № 512 скористався своїм правом уточнити необхідні відомості перед винесенням оскаржуваної постанови, у спірному випадку, зокрема виду причепу позивача, матеріали справи не містять.

Відповідно до абзацу четвертого розділу І «Терміни та поняття» Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі Правила перевезення) вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Пунктами 17.4, 17.5 Правил перевезення встановлені вимоги щодо маркування універсальних та спеціальних контейнерів, які належать перевізникам або ж власникам вантажу.

Так, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера (пункт 17.4 Правил перевезення).

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м) (пункт 17.5).

Пунктом 17.2 встановлена заборонена на перевезення в універсальних контейнерах вантажів, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Суд зауважує щодо маркування контейнеру, вимог щодо виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері, не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепіконтейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абзацу четвертого розділу І «Терміни та поняття» наказу №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, відповідач в обґрунтування висновку про відсутність маркування на контейнері не досліджував обсяг маркування, який був нанесений на контейнері в залежності від власника, та не надав суду доказів відсутності такого маркування в залежності від обсягу даних, що мають бути зазначені на контейнері.

У той же час, із наданих відповідачем копії фотофіксації проїзду транспортного засобу, постанови по справі про адміністративне правопорушення, а також реєстраційних документів на напівпричіп вбачається, що у спірному випадку на ділянці дороги М-22, км 74+810, Полтавська область, мав місце проїзд транспортного засобу трьохвісного тягача з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом).

Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.

Отже, вищенаведене спростовує доводи відповідача про те, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, без конейнера.

За таких обставин суд виходить з наданих позивачем доказів, що сідловий тягач DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався у зчепленні з транспортним засобом спеціалізованим напівпричепом-спеціалізованим н/пр-контейнеровоз-Е марки КOGEL SNCO 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином аналіз доказів у справі в сукупності з відповідним законодавством дає підстави для висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення залишається недоведеним.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність дій старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. та зважаючи на те, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що судове рішення ухвалене на користь позивача та дотримуючись вимог ст.139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. з Державної служби України з безпеки на транспорті.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 134. 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації:с.Ланна Полтавського району Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_5 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, ) задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АА № 00016481 від 10.01.2024, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Василенко Д.І. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_2 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті, , що знаходиться за адресою: пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду через Карлівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 07 лютого 2024 року.

Суддя О.М. Герцов