Справа № 461/2023/24
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2023/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року м.Львів.

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про зміну постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить змінити пункт 2 постанови в.о. начальника Львівської митниці Кузніка А.Ю. від 20.02.2024 року у справі про порушення митних правил № 0088/20900/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, в частині стягнення штрафу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 82832,85 грн. та стягнуто з нього на користь митниці 92,38 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці та постановлено повернути вилучений тимчасово товар. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. ОСОБА_1 зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано, що на підставі висновку СЛЕД Держмитслужби від 01.02.2024 року № -0040, загальна вартість вилучених предметів в справі про ПМП №0088/20900/24 становить 276109,50 грн., що станом на день вчинення адміністративного правопорушення, 23.01.2024 року, становить 78 783,48 грн. Позивачем під час проходження митного контролю надано копію Faktura VAT nrl/2024 від 22.01.2024 року на суму в розмірі 8 425,50 польських злотих та повідомлено, що даний товар не є його власністю, а лише попросили перевезти. ОСОБА_1 зазначає, що рахунок-фактура містить, зокрема, відомості стосовно ідентифікації товару та зазначено що даний товар є вживаний про що не зазначено експертом у висновку № -0040 від 01.02.2024 року Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України. Також, Faktura VA nr 1/2024 від 22.01.2024 року містить запис про спосіб оплати готівкою та про проведену оплату. Тому позивач вважає, що вказаний документ, є належним документом, що підтверджує вартість придбаного товару та містить всі необхідні реквізити для його ідентифікації, тобто відповідає вимогам частини другої статті 53 МК України. Відповідно до Faktura VAT nr 1/2024 від 22.01.2024 року, фактурна вартість ввезеного товару, а саме акумуляторів (в асортименті), які є предметом адміністративного правопорушення становить 8 425,50 польських злотих, станом на день вчинення адміністративного правопорушення, 23.01.2024 року, становить 78 783,48 грн. Виходячи з наведеного, підтверджена вартість переміщуваного позивачем через митний кордон товару становить 78 783,48 грн., відтак розмір штрафу становить 23 635,04 грн. (78 783,48 грн.* 30%), який не буде надмірним тягарем для позивача та буде справедливим балансом між публічним інтересом і ступенем втручання у право мирного володіння майном і відповідатиме фактично встановленим обставинам справи. Тому просить позовні вимоги задовольнити, змінити пункт 2 постанови в.о. заступника начальника Львівської митниці Кузніка А.Ю. від 20.02.2024 року у справі про порушення митних правил № 0088/20900/24, а також поновити строк на звернення до суду з позовом, оскільки оскаржувана постанова була ухвалена у відсутності ОСОБА_1 та була скерована йому засобом поштового зв`язку та отримана 04.03.2024 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.03.2024 року позовну відкрито провадження у справі.

26.03.2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву.

Позивач та його представниця позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Однак подав до суду відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позовні вимоги заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначив, що ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, постанова про притягнення до відповідальності є законною та обґрунтованою. Представник відповідача зазначає, що експертиза проведена у даній справі не є судовою експертизою. Експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи. З наведених підстав та за відсутності клопотань від ОСОБА_1 щодо незалежної експертизи, посадовою особою митного органу і було призначено товарознавчу експертизу до СЛЕД Держмитслужби. Тому представник відповідача стверджує, що висновок № -0040 від 20.02.2024 року є належним та допустимим доказом вартості товару, та відповідно визначення розміру штрафу. Також, зазначив, що фактура не підтверджує сплату коштів за товар. В день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар. Також, у висновку експертного дослідження від 01.02.2024 № -0040 є чіткий розподіл товару без ознак використання та товаром бувшим у вжитку. У підтвердження вартості вилучених протоколом про порушення митних правил № 0088/20900/24 товарів, громадянин ОСОБА_1 посилається на копію рахунку - Faktura VAT nr 1/24 від 22.01.2024, на суму в розмірі 8 425.50 PLN., що є значно меншою вартістю, ніж визначено митним органом, натомість фіскальні чеки, що є документом суворої звітності та засвідчують реальну оплату товару, відсутні. Крім цього, вказані документи датовані - 22.01.2024, не подавались митному органу для митного оформлення цих товарів перед початком проходження митного контролю - 23.01.2024 та зазначені у вказаному документі відомості не відповідали фактичній кількості і маркуванню товару. Тому представник відповідача вважає, що долучені ОСОБА_1 документи не можуть бути допустимим доказом у справі. Оскільки, позивачем при ввезенні на митну територію України не було заявлено про вартість незадекларованих товарів, не надано документів, що підтверджують їх вартість, вартість встановлена належним чином та уповноваженою організацією, а також, на день винесення Львівською митницею постанови у справі про порушення митних правил від позивача не надходило жодних документів та клопотань, тому представник митниці вважає, що Львівською митницею правомірно винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено стягнення в розмірі передбаченому законодавством.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою в.о. начальника Львівської митниці Кузніка А.Ю. від 20.02.2024 року у справі про порушення митних правил № 0088/20900/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ч.2 ст.471 Митного Кодексу України і накладено стягнення - штраф у розмірі 30% вартості товарів - 82832,85 грн., стягнуто з нього на користь митниці 92,38 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці та постановлено повернути вилучений тимчасово товар.

З даної постанови вбачається, що 23.01.2024 о 20 год. 30 хв. в пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці смугою руху «червоний коридор» в напрямку «в`їзд в Україну» прибув рейсовий автобус марки «VAN HOOL», модель: «T916 ACRON» реєстраційний номер НОМЕР_1 , де, в якості водія, слідував громадянин України ОСОБА_1 (водій АДРЕСА_1), здійснюючи міжнародне перевезення за маршрутом руху «СЛУБІЦЕ - СУМИ». Перед початком митного контролю ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, у якій він заявив лише про особисті речі.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем № «433», під час проведення митного огляду, окрім особистих речей та задекларованого товару у вказаному автобусі в багажному відділені було виявлено без ознак приховування 17 (сімнадцять) картонних ящиків у яких знаходилися 1589 шт. акумуляторних батарейок, а саме: 1) Акумуляторні батарейки Samsung SDI, INR 18650-35E, без ознак використання, країна виробник не зазначена, в кількості - 100 шт.; 2) Акумуляторні батарейки Samsung SDI, INR 18650-32Е, без ознак використання, країна виробник не зазначена, в кількості - 100 шт.; 3) Акумуляторні батарейки INR 18650MJ1, GC004A03N1, без ознак використання, країна виробник не зазначена - 100 шт.; 4) Акумуляторні батарейки Samsung SDI, INR 21700-50S, без ознак використання, країна виробник не зазначена - 99 шт.; 5) Акумуляторні батарейки INR 21700M50L, FB195G14AN4, без ознак використання, країна виробник не зазначена - 100 шт.; 6) Акумуляторні батарейки Samsung SDI, INR 21700-50Е, без ознак використання, країна виробник не зазначена - 340 шт.; 7) Акумуляторні батарейки INR 21700M50L, бувші у використанні, країна виробник не зазначена. - 750 шт. Також, ОСОБА_1 надав скан - копію документу - Faktura VAT nr 1/24 від 22.01.2024, на суму 8 425.50 PLN, однак зазначені у вказаному документі відомості не відповідали фактичній кількості і маркуванню товару.

Про наявність виявлених під час митного огляду товарів ОСОБА_1 у процесі усного опитування не заявив, у митній декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності не вказав. Достовірність відомостей, вказаних у цих деклараціях громадянка засвідчила своїм підписом. Згідно з висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України від 01.02.2024 № -0040 вартість товару вилученого протоколом про порушення митних правил від 23.01.2024 № 0088/20900/24 становить 276 109,50 гривень / а. с. 25-27/.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 471 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами. Санкція даної статті передбачає накладення на правопорушника стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з ч.1 ст.374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Нормами ч.4 ст.374 МК України визначено, що товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім цього, в рішенні "Надточій проти України" Європейський Суд з прав людини у справі зазначив, що "положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції".

Згідно з рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Авшар проти Туреччини" в оцінці доказів суд встановив стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Таким чином, у справі про порушення митних правил винуватість особи має бути також доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частино 1 статті 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Із змісту ч. 2 ст. 471 МК України слідує, що порушення передбачене цією нормою передбачає протиправну поведінку особи у формі умислу (прямого чи непрямого).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не заперечує свою вину у вчиненні цього правопорушення, а відповідач надав відповідні докази, з яких слідує, що позивач умисно незадекларував акумуляторні батарейки, це зокрема, протокол про порушення митних правил, митну декларацію заповнену позивачем, акт про проведення огляду товарів, пояснення позивача, опис вилучених товарів, постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач у адміністративному позові не погоджується із сумою штрафу та порядком визначення вартості незадекларованих товарів.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України, експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Частиною 2 статті 515 Митного кодексу України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно з нормами ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України, дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Із наведених норм слідує, що експертиза для визначення вартості незадекларованих товарів проводиться в межах справи про адміністративне правопорушення і є доказом по справі. Така експертиза не є судовою експертизою, а тому на неї не поширюються вимоги, зокрема про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Водночас, згідно з цими нормами, особа, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил вправі провести незалежну експертизу за власний рахунок.

Тому, суд відхиляє доводи позивача про те, що висновок експерта від 01.02.2024 року № -0040 є неналежним доказом у справі,

Також суд відхиляє надану позивачем фактуру від 22.01.2024 року, як доказ вартості незадекларованих товарів з тих причин, що немає власноручних підписів та печаток сторін, у ньому зазначена інша кількість товару ніж та, що не задекларував позивач, деякий товар відмінний від того, що не задекларував позивач, тому що вказана фактура є неналежним доказом у справі.

Таким чином, постанова відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил є законною.

Цей висновок є підставою для відмови в задоволенні позову.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що відповідач довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України, постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил від 20.02.2024 року № 0088/20900/24 необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави для зміни постанови у справі про порушення митних правил №0088/20900/24 від 20.04.2024 року, відсутні, оскільки постанова є законною, а у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Окрім цього, суд вважає, що заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач зазначає, що йому була скерована засобом поштового зв`язку та отримана ним 04.03.2024 року, тому він не зміг раніше подати належним чином оформлену позовну заяву до суду, оскільбки до цього часу постанови він нне отримував. Оскаржувана постанова винесна у вілдсутності ОСОБА_1 . Доказів того, що ОСОБА_1 раніше отримав оскаржувану постанову до матеріалів справи не долучено.

Суд вважає, що обставина пропущення строку позовної давності є поважною, тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

Керуючись ст.ст.251, 288 КУпАП, ст.ст. 49, 51, 52, 257, 356, 357, 374, 471, 487, 491, 498, 531 МК України ст.ст. 2, 6, 73, 76, 77, 122, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286, 289 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про зміну постанови у справі про порушення митних правил - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення складено 28.03.2024 року.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р.Юрків.