Справа № 560/1/24
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2024-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1/24
РІШЕННЯ

іменем України

01 квітня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2023 року №82 щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 07.10.2023 року, з врахуванням до страхового стажу періодів трудової діяльності з 01.09.1978 року по 25.07.1980 року, з 17.07.1980 року по 05.10.1981 року та з 05.11.1983 року по 27.12.1985 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2023 року №82 щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком є протиправним, оскільки позивач досяг пенсійного віку та має достатній страховий стаж.

Ухвалою від 03.01.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 05 місяців 29 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком (за необхідних 29 років). Інших документів на підтвердження спірних періодів роботи, що передбачено Порядком №637 позивачем надано не було. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на позов відповідач просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що вік позивача становить 60 років 04 місяці.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років.

Страховий стаж позивача становить 26 років 05 місяців 29 днів. За поданими документами до страхового стажу не враховано:

- період навчання з 01.09.1978 по 25.07.1980 в технічному училищі №4 м. Миколаєва згідно атестату №745 від 25.07.1980, оскільки в атестаті відсутній підпис голови екзаменаційної комісії;

- період з 17.07.1980 по 05.10.1981, оскільки запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки;

- період з 05.11.1983 по 27.12.1985, оскільки дата наказу про прийняття непридатна до читання.

Враховуючи викладене право на пенсію в позивача згідно статі 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

07.10.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При зверненні за призначенням пенсії за віком позивач надав трудову книжку НОМЕР_1 від 16.07.1980, паспорт НОМЕР_2 виданий 02.06.1998 Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області, картку платника податків, атестат №745 від 25.07.1980 року.

Пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2023№82відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

За результатами розгляду заяви до страхового стажу не зараховано:

- період навчання в технічному училищі №4 м. Миколаєва з 01.09.1978 по 25.07.1980 згідно атестату №745 від 25.07.1980, оскільки в атестаті відсутній підпис голови екзаменаційної комісії;

- період роботи з 17.07.1980 по 05.10.1981, оскільки запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки;

- період роботи з 05.11.1983 по 27.12.1985, оскільки дата наказу про прийнятті на роботу нечитабельна.

Позивач не погоджується з відмовою у призначенні пенсії, вважає її протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV).

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", установлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає стаття 24 Закону №1058-ІV.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Тобто, для призначення пенсії позивачу необхідне дотримання двох вимог: 1) досягнення віку 60 років; 2) наявність страхового стажу на момент досягнення пенсійного віку.

Суд встановив, що позивач досяг пенсійного віку 60 років 05.05.2023 року. Спірним питанням у цій справі є наявність у позивача необхідного страхового стажу 30 років. Наявність у позивача 26 років 05 місяців 29 днів страхового стажу відповідачем не оспорюється.

Поряд з цим, до страхового стажу позивача не зараховано період навчання в технічному училищі №4 м. Миколаєва з 01.09.1978 року по 25.07.1980 року, згідно атестату №745 від 25.07.1980 та періодів роботи з 17.07.1980 року по 05.10.1981 року, з 05.11.1983 року по 27.12.1985 року згідно трудової книжки.

Надаючи правову оцінку твердженням відповідачів про неможливість зарахування вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу, що враховується для призначення пенсії, суд враховує наступне.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З 29.07.1993 діють норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110 (далі - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 за №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 2.2. Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивача вказаного у його трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на титульному аркуші дати народження, дати видачі трудової книжки, підписів власника та особи, відповідальної за видачу трудової книжки).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Період роботи позивача електромонтажером в ОКС 3 розряду з 17.07.1980 по 05.10.1981 підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , а саме: записом №2 17.07.1980 прийнятий електромонтажером в ОКС 3 розряду; №3 05.10.1981 звільнений у зв`язку з призовом до лав Радянської армії.

Період роботи позивача з 05.11.1983 по 27.12.1985 також підтверджується записами №7, №8, №9, №10, що містяться в трудовій книжці позивача. Згідно запису від 05.11.1983 позивач прийнятий на роботу монтажером по обслуговуванню обладнання 3 розряду, згідно пр №416/пс, 09.11.1983.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки виявлені відповідачем, такі як засвідчення запису про звільнення нечітким відбитком печатки та нечітка дата наказу про прийняття на роботу, не може вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вини позивача у тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, немає.

Разом із тим, якщо органи Пенсійного фонду мають сумніви у достовірності даних, то не позбавлені права з власної ініціативи витребовувати від підприємств та організацій необхідні відомості для перевірки наданих їм даних для призначення пенсії, в тому числі за заявою особи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 17.07.1980 по 05.10.1981 та з 05.11.1983 по 27.12.1985.

Щодо позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 25.07.1980 в технічному училищі №4 м. Миколаєва згідно атестату №745 від 25.07.1980, суд зазначає таке.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абз. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту").

Крім того, за змістом норми, яка міститься в абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців, і те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Навчання позивача у технічному училищі №4 м. Миколаєва у період з 01.09.1978 по 25.07.1980 підтверджується записом у трудовій книжці серії та Атестатом №745 Державного комітету Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті.

Як встановив суд, 25.07.1980 позивач закінчив навчання у технічному училищі №4 м. Миколаєва та йому присвоєна кваліфікація електромонтажера по освітленню 3 розряду, та з 17.07.1980 прийнятий на роботу в ОКС електромонтажером третього розряду.

Оскільки перерва між днем закінчення позивачем навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців, то період навчання позивача з 01.09.1978 по 25.07.1980 у технічному училищі №4 м. Миколаєва повинен бути зарахований до страхового стажу позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 683/1774/16-а та від 09.07.2020 у справі № 308/13118/16-а.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області неправомірно не зарахувало до страхового стажу позивача період його навчання 01.09.1978 по 25.07.1980 технічному училищі №4 м. Миколаєва.

Враховуючи наведене, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2023 року №82 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позивач, досягши пенсійного віку та маючи необхідний страховий стаж, має право на призначення пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 07.10.2023 року, а днем досягнення пенсійного віку є 30.05.2023 року.

Отже, належним способом захисту прав позивача буде: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1978 року по 25.07.1980 року, з 17.07.1980 року по 05.10.1981 року та з 05.11.1983 року по 27.12.1985 року; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.10.2023 року.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд вважає, що в цьому випадку наявні порушення пенсійних прав позивача щодо не зарахування спірних періодів його роботи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в спосіб визначений судом.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені судові витрати позивача зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.10.2023 року №82 щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1978 року по 25.07.1980 року, з 17.07.1980 року по 05.10.1981 року та з 05.11.1983 року по 27.12.1985 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.10.2023 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім гривень) 88 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 , код ЄДРПОУ - 14035769)

Головуючий суддя В.К. Блонський