Справа № 300/4833/23
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" березня 2024 р. справа № 300/4833/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 22.11.1988 по 15.09.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.12.1981. Щодо запису №18 про звільнення 15.09.1994 з роботи з кооперативу «Україна» позивач зазначає, що такий запис зроблений на підставі рішення зборів членів кооперативу №13 від 15.09.1994, містить відтиск печатки роботодавця та підпис відповідальної особи голови кооперативу. Стверджує, що Інструкція №162 не передбачає наслідків для особи, на яку оформлено книжку, за порушення порядку ведення трудової книжки. Надати уточнюючі довідки щодо трудового стажу на вказаному підприємстві немає можливості, оскільки кооператив «Україна» ліквідований, а документи кооперативу на зберігання до архіву передані не були, що підтверджується довідкою архівного відділу від 06.07.2023. Також зазначає, що стаж роботи позивача з 22.12.1988 по 15.09.1994, окрім записів трудової книжки, підтверджується також рішенням виконавчого комітету Коломийської районної ради народних депутатів від 14.12.1988 №277 «Про реєстрацію статуту кооперативу «Україна». Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позов, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що за наданими документами страховий стаж позивача становить 24 роки, що є недостатнім для призначення пенсії за віком по досягненні 60 років. У записі про період роботи з 22.12.1988 по 15.09.1994 дата, номер наказу про звільнення дописана (а саме у графі 4 дописано №13 від 15.09.1994», чим порушено п. 2.27 Інструкції №58. Відповідні виправлення завірені належним чином відсутні. У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії за віком зазначено про неврахування періоду роботи з 22.12.1998 по 15.06.1994, водночас згідно розрахунку стажу позивача вказаний період врахований до страхового стажу позивача. Страховий стаж позивача у спірному рішенні зазначений із врахуванням спірного періоду та становить 24 роки 10 місяців при необхідних 30 роках, що є недостатнім для призначення пенсії за віком по досягненню 60-річного віку. Право на призначення пенсії за віком при наявному страховому стажі 24 роки ОСОБА_2 набуде після досягнення віку 63 років (а.с.42).
У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області також просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що за результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано період трудової діяльності з 22.12.1988 по 15.09.1994 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 21.12.1981, оскільки дописані номер та дата документу про звільнення. Для зарахування до страхового стажу вказаного вище періоду трудової діяльності необхідно надати уточнюючу довідку, визначену Порядком №637. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб враховано всі періоди трудової діяльності, зокрема з 2000 року. Підтверджений належними документами страховий стаж позивача складає 24 роки 10 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії (а.с.81).
На виконання ухвали про витребування доказів Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало суду додаткові пояснення, в яких зазначає, що страховий стаж позивача становить 19 років 01 місяць 19 днів. Стверджує, що до страхового стажу позивача не зараховано період трудової діяльності з 22.12.1988 по 15.09.1994 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 21.12.1981, оскільки дописані номер та дата документу про звільнення (а.с.102).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 06.06.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.51).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.06.2023 №41 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 24 роки 10 місяців 13 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 22.12.1988 по 15.09.1994 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.12.1981, оскільки дописаний наказ та дата в наказі про звільнення (а.с.27).

Згідно наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розрахунку стажу страховий стаж позивача становить 24 роки 10 місяців 13 днів (а.с.50).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області до пояснень на виконання ухвали про витребування доказів додано рішення про перегляд рішення про відмову у призначенні пенсії від 13.06.2023 №41, в якому зазначено, що страховий стаж позивача становить 19 років 1 місяць 19 днів (а.с.109). Також Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області надано розрахунок стажу ОСОБА_1 , який становить 19 рік 1 місяць 19 днів (а.с. 109, 110).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також - Закон №1058-IV, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років (частина 2 статті 26 Закону 1058-IV).

Згідно із частиною 4 статті 26 Закону 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

За змістом абзацу 1 частини 1, абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі також - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637), Основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (надалі також - Інструкція №162, яка діяла у період роботи позивача з 22.12.1988).

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно із пунктами 2.25, 2.26 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац 1 пункту 4.1. Інструкції № 162).

Аналогічні вимоги містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58, в редакції, чинній в період роботи позивача по 15.09.1994).

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26 Інструкції №58).

Суд звертає увагу, що і за приписами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» (відповідно до якої прийнято Інструкцію №58), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Як слідує із записів №17 18 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 21.12.1981 ОСОБА_1 (а.с.19) у спірний період:

- 22.12.1988 прийнятий до кооперативу «Україна» с. Сопів, в склад кооперативу робочим, на підставі рішення зборів членів кооперативу №6 від 22.12.1988;

- 15.09.1994 звільнений з роботи по ст. 38 КЗоТ згідно поданої заяви, на підставі рішення зборів членів кооперативу.

У спірному рішенні зазначено, що вказаний період неможливо зарахувати до пільгового страхового стажу, оскільки дописаний наказ та дата в даних наказу про звільнення.

В записі №18 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 21.12.1981 у графі «на підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер)» вказано: рішення зборів членів кооперативу, №13 від 15.09.1994.

Так, дійсно, в записі про звільнення позивача із кооперативу «Україна» дата та номер рішення зборів членів кооперативу «№13 від 15.09.1994» дописані.

Слід вказати, що записи про прийняття ОСОБА_1 на роботу та про звільнення з роботи із вказаного кооперативу завірені печаткою кооперативу «Україна» та заповнені без виправлень/підтирань і містять підпис уповноваженої особи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в спірному рішенні вказало на необхідність надання позивачем уточнюючої довідки для підтвердження вказаного вище періоду роботи.

ОСОБА_1 до матеріалів справи долучив лист архівного відділу Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 06.07.2023 №04-01/М-76 зі змісту якого слідує, що документи кооперативу «Україна» с. Сопів на збереження в архівний відділ не поступили, тому видати довідку про стаж та рішення про прийняття на роботу ОСОБА_1 немає можливості (а.с.33).

Суд зазначає, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.

Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17, від 11 липня 2019 року у справі №607/14795/16-а, від 31 липня 2019 року у справі №750/10916/16-а, від 19 вересня 2019 року у справі №229/1905/17, від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а та від 15 листопада 2019 року у справі №495/5161/17, від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.

У розглядуваному випадку суд звертає увагу, що дописаним є тільки номер і дата рішення зборів членів кооперативу. Сам запис про дату звільнення 15.09.1994, підставу звільнення, документ на підставі якого здійснено цей запис, посада і підпис посадової особи дописувань і виправлень не містять. При цьому, дописування номеру і дати рішення зборів членів кооперативу та запис про дату звільнення 15.09.1994, за візуальним порівнянням здійснено схожим почерком.

За встановлених судом обставин, твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про наявність вказаних вище недоліків (дописаний номер і дата в даних про рішення зборів членів кооперативу) як підстави для не зарахування періоду роботи з 22.12.1988 по 15.09.1994 до страхового стажу позивача, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Отже, пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 22.12.1988 по 15.09.1994, відтак, слід скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.06.2023 №41 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Разом з цим, враховуючи, що суд не може підміняти державний орган та приймати замість нього рішення, зокрема й вираховувати страховий стаж, який дає право на пенсію, суд виснує, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком з 28.04.2023 задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Відповідно до пунктів 4.8, 4.10 Порядку №22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації 06.06.2023 заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Отже, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 22.12.1988 по 15.09.1994, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Позивачем згідно квитанції від 13.07.2023 №214 підтверджено сплату судового збору на суму 1073,60 гривень (а.с.1).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, суд дійшов до висновку, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області сплачений судовий збір в сумі 858,88 грн. (80% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в кооперативі «Україна» з 22.12.1988 по 15.09.1994.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 13.06.2023 №41.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2023 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу період роботи в кооперативі «Україна» з 22.12.1988 по 15.09.1994, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ),

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область,10003),

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.