Справа № 520/32873/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 р.Справа № 520/32873/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2024, (головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., повний текст складено 31.01.24 року) по справі № 520/32873/23

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ

до ОСОБА_1

про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2023 Харківський Національний університет внутрішніх справ (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням, в сумі 132 466 , 00 грн .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

11.01.2024 ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позов без розгляду через порушення Харківським Національним університетом внутрішніх справ строку звернення до суду встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 позов залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду та надано 5-денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

29.01.2024 позивач на виконання вимог ухвали суду подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що відлік строку для подачі цього позову має обраховуватись з моменту відмови відповідача добровільно відшкодувати кошти, сплачені на його утримання у вищому навчальному закладі, а не з моменту звільнення такої особи зі служби.

Так, Харківський Національний університет внутрішніх справ 22.09.2023 направив ОСОБА_1 повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі та у зв`язку з відмовою останнього добровільно відшкодувати такі кошти, 16.11.2023, тобто в місячний строк, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 позов залишено без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач дізнався про наявність у відповідача обов`язку відшкодувати МВС витрати з календарної дати його звільнення із служби в поліції - 22.07.2019, проте до суду з позовом звернувся 16.11.2023, тобто поза межами місячного строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України та поважних підстав такого пропуску не навів.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції під час вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, не враховано правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові від 30.08.2022 у справі № 480/8200/20.

Так, Верховний Суд у справі № 480/8200/20 зазначив, що право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати. Тобто, відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може у місячний строк, визначений ч. 5 ст. 122 КАС України звернутися до суду.

Вказує, що 22.09.2023, на виконання п. 8 Порядку № 261, Університет направив ОСОБА_1 повідомлення про зобов`язання у 30-денний термін відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі МВС України, яке ним отримано 03.10.2023. Таким чином, строк для добровільного відшкодування витрат сплив 03.11.2023.

В свою чергу, позов поданий Харківським Національним університетом внутрішніх справ 16.11.2023, тобто в межах місячного строку звернення до суду, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України, після спливу терміну на добровільне відшкодування відповідачем витрат.

ОСОБА_1 (далі - відповідач) не подав відзив на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідача з публічної служби та виникненням у нього, на підставі укладеного контракту, зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням в Харківському Національному університеті внутрішніх справ.

Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), № 420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Такий висновок виклав Верховний Суд і у постанові від 23.03.2023 у справі № 420/24331/21.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2017 між відповідачем (особа), ГУ НП України в Харківській області та ХНУВС (замовники) укладено контракт № 1801м про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.

За умовами п. 3 розділу ІІ контракту особа зобов`язується, зокрема, після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 18-20).

Наказом ХНУВС від 21.02.2019 № 60 о/с ОСОБА_1 відраховано зі складу слухачів та направлено для подальшого проходження служби до Департаменту кіберполіції Національної поліції України з 24.02.2019 (а.с. 14).

Наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 15.07.2019 № 105 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (а.с. 17).

Тобто, ОСОБА_1 порушив умови контракту, звільнившись зі служби за власним бажанням зі служби в органах Національної поліції менше ніж через три роки з моменту закінчення навчання.

У зв`язку із наведеними обставинами, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, за наслідками чого постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2023 у справі № 20/2347/22 у задоволенні адміністративного позову Харківського національного університету внутрішніх справ відмовлено.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем не дотримано порядку, що має передувати зверненню до суду у цій категорії справ, оскільки не запропоновано відповідачу у добровільному порядку відшкодувати витрати, які є предметом стягнення.

22.09.2023 позивач склав та направив повідомлення про зобов`язання ОСОБА_1 відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 132 466,00 грн протягом 30 діб з моменту його отримання, яке отримано відповідачем 03.10.2023 (а.с. 21-22).

У зв`язку з тим, що відповідач в 30-денний термін не відшкодував витрати в добровільному порядку, пов`язані з навчанням, 16.11.2023 позивач звернувся з цим позовом.

Вирішуючи питання дотримання строків суд першої інстанції вважав, що строк звернення до суду з цим позовом слід відліковувати з дати звільнення ОСОБА_1 - 22.07.2019.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.77 Закону України " Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п.5 Порядк5у відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабунету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 (далі Порядок № 261) після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

Отже, оскільки контрактом від 01.09.2017 не визначено строку, протягом якого особа має відшкодувати витрати, зокрема, у разі порушення його умов, повідомлення від 22.09.2023 про необхідність відповідача відшкодувати витрати на навчання у 30-денний термін отримано ним 03.10.2023, тому строк на добровільне відшкодування сплинув 03.11.2023 та саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду з цим позовом.

В свою чергу, Харківський Національний університет внутрішніх справ подав позов 16.11.2023, тобто в межах місячного строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивач вже звертався до суду з позовом про відшкодування витрат, в задоволенні якого відмовлено з огляду на передчасне звернення, повторно позов поданий в межах місячного строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат, отже останній не втратив процесуального інтересу до розгляду цієї справи.

Таким чином висновки суду першої інстанції щодо визначення дати відліку строку звернення до суду помилковими, оскільки такий строк необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат, а не з дати звільнення особи зі служби.

Висновки суду першої інстанції про обов`язок позивача особисто вручити відповідачу під підпис повідомлення про відшкодування МВС витрат в день його звільнення зі служби не ґрунтуються на нормах Порядку № 261.

З аналізу п. 5 Порядку № 261 вбачається, що керівник вищого навчального закладу має право видати повідомлення про відшкодування МВС витрат як особисто, так і засобами поштового зв`язку, що свідчить про альтернативність способу дій керівника вищого навчального закладу та відсутність обов`язку вручити повідомлення особисто.

При цьому, строку складання такого повідомлення Порядком № 261 не встановлено .

Відтак, колегія суддів вважає, що розглядаючи справу суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не повною мірою дослідивши всі обставини справи при постановленні судового рішення.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі «Мушта проти України» Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення без розгляду позову, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 по справі № 520/32873/23 скасувати.

Адміністративну справу № 520/32873/23 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 01.04.2024 року