Справа № 560/15151/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15151/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

28 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Красилівської міської ради Хмельницької області, в якому просив:

- визнати дії Красилівської міської ради Хмельницької області протиправними та такими, які мають ознаки бездіяльності щодо не надання вчасно та правдивої відповіді на депутатське звернення від 09.08.2023, яке було адресоване до голови Красилівської міської ради Островської Н.В.;

- зобов`язати Красилівську міську раду повторно розглянути депутатське звернення від 09.08.2023, яке було адресоване до голови Красилівської міської ради Островської Н.В .

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Так, на переконання апелянта, Красилівська міська рада, не лише не надала вчасно відповідь на депутатське звернення від 09.08.2023 року, а взагалі не надала ні запитуваної інформації, ні запитуваних документів, чим було порушено ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад», у відповідності до яких посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, на звернення депутата місцевої ради надають йому довідкові матеріали та іншу інформацію, необхідні для здійснення депутатських повноважень.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , надіслав 09.08.2023 о 21 год 32 хв на електронну скриньку Красилівської міської ради Хмельницької області депутатський запит, у якому просив надати інформацію, чи є гідротехнічні споруди №1 та №2, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , окремо індивідуально визначеним нерухомим майном (як самостійний об`єкт). Також позивач просив надати документ, який засвідчить індивідуальність (самостійність) гідротехнічних споруд.

Поданий запит на інформацію зареєстрований Красилівською міською радою Хмельницької області 10.08.2022 за вхідним номером Т/903/08-29/20.

Листом від 21.08.2023, який був надісланий на електронну пошту позивача, останнього повідомлено, про те, що відповідно до рішення Красилівської міської ради Хмельницької області від 18.01.2018 № 1 "Про затвердження передавальних актів щодо передачі майна сільських рад, які припиняються в результаті реорганізації шляхом приєднання до Красилівської міської ради", в результаті приєднання Чепелівської сільської ради передано в комунальну власність гідротехнічні споруди №1 та №2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, вказане майно є індивідуально визначеним та перебуває на балансі Красилівської міської ради Хмельницької області як самостійний об`єкт. Також, відповідачем до вказаного листа долучено копію рішення Красилівської міської ради Хмельницької області від 18.01.2018 № 1.

Вважаючи, що відповідач порушив строк розгляду депутатського звернення, не надав в відповідь на запитувану інформацію та протиправно не надіслав відповідь на поштову адресу заявника, позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про дотримання відповідачем строку та порядку розгляду депутатського звернення позивача.

При цьому, суд першої інстанції відзначив про невідповідність обраного позивачем способу захисту по суті правовідносин, що виникли між сторонами, а тому дійшов висновку, що позивач, вважаючи, що його депутатське звернення розглянуте відповідачем неналежним чином, мав право внести відповідачу відповідний депутатський запит.

Судова колегія, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.

Правовий статус депутата, зокрема, міської ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, визначає, а також гарантії депутатської діяльності встановлює Закон України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 року № 93-IV.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №93-IV у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право: 1) офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня; 2) брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу; 3) порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення; 4) доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою; 5) вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді.

Згідно із ч.2 вказаної статті Закону №93-IV при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Статтею 12 Закону №93-IV визначено, що депутат місцевої ради розглядає пропозиції, заяви і скарги громадян, які надійшли до нього, вживає заходів до їх своєчасного, обґрунтованого вирішення; вивчає причини, які породжують скарги громадян, і вносить свої пропозиції щодо їх усунення до органів місцевого самоврядування, до місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян; систематично веде прийом громадян.

Депутат місцевої ради може направляти одержані ним пропозиції, заяви і скарги до відповідних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, об`єднань громадян, якщо вирішення питань належить до їх повноважень, які зобов`язані розглянути їх відповідно до закону і про результати повідомити заявника, а також депутата місцевої ради.

Депутат місцевої ради в межах своїх повноважень здійснює контроль за розглядом відповідними органами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, органами об`єднань громадян надісланих ним пропозицій, заяв, скарг виборців.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації державної і комунальної форм власності, їх посадові особи зобов`язані сприяти депутатові місцевої ради в організації прийому громадян, розгляді їх пропозицій, заяв, скарг, у створенні інших необхідних для його депутатської діяльності умов.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.13 Закону №93-IV депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо неналежного розгляду відповідачем звернення від 09.08.2023, колегія суддів зважає на наступне.

Стосовно доводів апелянта про порушення строку розгляду депутатського звернення, судова колегія відзначає, що депутатське звернення від 09.08.2023 надійшло на електронну адресу відповідача о 21 год 32 хв., а тому відповідно зареєстроване міською радою 10.08.2023 року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону №93-IV місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.

Відтак останнім днем строку розгляду депутатського звернення позивача є 20.08.2023 року.

Як засвідчується матеріалами справи та не заперечується сторонами, відповідь на звернення позивача була оформлена відповідачем листом від 21.08.2023 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки кінцева дата строку для надання відповіді на запит позивача припала на вихідний день, то надання відповіді у наступний за вихідним робочий день не порушує визначені Законом строки для розгляду депутатського звернення.

Отже, відповідач розглянув депутатське звернення позивача у строки та порядку, визначені Законом №93-IV.

Стосовно надіслання відповіді на депутатське звернення позивача на його електронну скриньку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), то в даному випадку, судова колегія не вбачає факту порушення прав позивача, оскільки, по-перше, дана електронна адреса була ним самостійно вказана у депутатському зверненні, а по-друге, сам позивач також обрав спосіб звернення до відповідача із запитом на інформацію шляхом надіслання останнього на електронну скриньку Красилівської міської ради Хмельницької області.

Тим більш, як вбачається із змісту депутатського запиту позивача, останній, самостійно одним із способів його повідомлення про результати розгляду запиту, обрав саме отримання відповіді на електронну скриньку.

В розрізі вказаного, судова колегія зауважує, що Законом №93-IV не визначено спосіб, в який органи місцевого самоврядування повинні надати відповідь на депутатське звернення.

Вказаний нормативний акт лише зазначає строк розгляду порушеного питання та надання на нього відповіді.

Відтак, надаючи оцінку вказаному питанню, судова колегія враховує, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце лише у разі, коли в межах його повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний.

З приводу клопотання позивача - апелянта по справі, про витребування доказів у справі, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, статтею 80 КАСУ передбачено можливість витребування судом доказів.

Частиною 2 ст. 80 КАС України визначено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

В даному випадку, судова колегія враховує, що у своєму депутатському зверненні позивач не просив надати йому Витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на гідротехнічні споруди №1, №2, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, подане до суду клопотання не містить обгрунтувань, яким чином цей документ може вплинути на розгляд даної справи по суті заявленого предмету позову, а також будь-яких обгрунтувань, які б свідчили про вжиття позивачем заходів для отримання вказаного документа та причини неможливості самостійно його отримати.

Таким чином, клопотання позивача про витребування доказів задоволенню не підлягає з підстав його необгрунтованості та безпідставності.

Щодо тверджень скаржника про неповноту отриманої відповіді на запитувану інформацію, то судова колегія відзначає наступне.

Як вбачається зі змісту депутатського звернення позивача, останній просив Красилівську міську раду надати інформацію про те, чи є гідротехнічні споруди №1 та №2, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , окремо індивідуально визначеним нерухомим майном (як самостій об`єкт) та надати відповідний документ.

Відповідач листом від 21.08.2023 повідомив позивача, що відповідно до рішення Красилівської міської ради Хмельницької області від 18.01.2018 № 1 "Про затвердження передавальних актів щодо передачі майна сільських рад, які припиняються в результаті реорганізації шляхом приєднання до Красилівської міської ради", в результаті приєднання Чепелівської сільської ради передано в комунальну власність гідротехнічні споруди №1 та №2 що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, вказане майно є індивідуально визначеним та перебуває на балансі Красилівської міської ради Хмельницької області як самостійний об`єкт.

Також, відповідач долучив до вказаної відповіді копію рішення Красилівської міської ради Хмельницької області від 18.01.2018 № 1 "Про затвердження передавальних актів щодо передачі майна сільських рад, які припиняються в результаті реорганізації шляхом приєднання до Красилівської міської ради".

За наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач надав відповідь на звернення позивача, не виходячи при цьому за межі поставленого у зверненні запитання та за межі наданих повноважень. Крім того, адміністративний суд під час дослідження питання наявності чи відсутності бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення або інформаційного запиту, не уповноважений надавати оцінку речовим правам на майно або порядку їх реалізації, так само як і давати вказівки щодо розуміння тих чи інших норм цивільного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 14.02.2022 у справі №200/9772/18-а зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Такий правовий висновок наведено і у постанові Верховного Суду України від 15.12.2015 у справі №800/206/15.

У постанові від 13.08.2020 у справі № 369/3756/16-а Верховний Суд зазначає, що обов`язковою умовою оцінки судом рішення суб`єкта владних повноважень та/або органів місцевого самоврядування є доведеність позивачем порушення таким рішенням його прав та законних інтересів. При цьому таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення, що не дозволяє скаржитися щодо певних обставин абстрактно лише тому, що заявник вважає, що спірне рішення начебто впливає на правове становище позивача та третіх осіб. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок.

Таким чином, колегія суддів резюмує, що позивач, який є депутатом місцевої ради та не задоволений результатами розгляду свого звернення, не реалізував своє право визначене ч.5 ст.13 Закону і не довів позовні вимоги, адже відповідач вирішив депутатське звернення без порушень прав позивача та чинного законодавства України.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.