Справа № 705/1026/24
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №705/1026/24
2-а/705/38/24 РІШЕННЯ
22 березня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Піньковського Р.В.
секретаря судового засідання Моросліп А.Р.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача Колесника І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування зазначивши наступне.
09.01.2024 на блокпосту від працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 він отримав повістку, якою його було зобов`язано з`явитися до РТЦК 10.01.2024. Вказану вимогу він виконав та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 голину 10.01.2024.
Відповідальний працівник РТЦК ОСОБА_2 перевірив його документи, а саме посвідчення водія, зробив відповідну відмітку у книзі обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , забрав у нього повістку та наказав чекати у приміщенні РТЦК. Близько 12 години до нього вийшов юрист ІНФОРМАЦІЯ_2 , який назвався ОСОБА_3 , записав його дані і запитав коли він останній раз проходив медичну комісію. У свою чергу, він повідомив юриста, що комісію проходив у 2014 році, якою його було визнано непридатним до військової служби, оскільки з 1991 по 2000 роки він навчався у Ладижинській допоміжній школі-інтернаті, має ряд хронічних захворювань, утримує та наглядає свою мати ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2 групи, перенесла 2 інсульти, є лежачою та потребує постійного стороннього догляду.
Також показав ОСОБА_5 повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 від 25.10.2023 вих. № 4/1067 про смерть його брата ОСОБА_7 , 1979 року народження, який 12.10.2023, будучи військовослужбовцем ЗСУ військової частини НОМЕР_1 , загинув на війні.
За весь час перебування в ІНФОРМАЦІЯ_2 10.01.2024 з 09 до 12 години ніхто із його працівників йому не вказав на те, щоб він надав ще якісь додаткові документи, або ж проходив медичну комісію, а тому він вважав, що виконав вимоги закону з приводу явки за повісткою до ТЦК. Близько 12 години 30 хвилин йому зателефонувала сусідка, яка повідомила, що його мати впала з ліжка і її треба підняти, про що він повідомив черговому по ТЦК та поїхав додому надавати допомогу матері.
20.01.2024 по пошті він отримав адміністративний протокол № 89 від 10.01.2024, складений відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, у якому у графі «документ, що посвідчує особу» було зазначено його посвідчення водія НОМЕР_2 , яке ним надавалося 10.01.2024 черговому РТЦК та СП ОСОБА_9 та юристу ОСОБА_5 , що вказує на його відвідування ІНФОРМАЦІЯ_2 10.01.2024.
Заявою від 23.01.2024 він повідомив керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що вказаний адміністративний протокол не визнає, оскільки обставини, що у ньому відображені, не відповідають дійсності. Також заявив клопотання про відкладення розгляду адміністративного протоколу та матеріалів справи, який призначений на 09 годину 30 хвилин 23.01.2024 та просив надати йому час і можливість укласти угоду з адвокатом, який би представляв його інтереси у суді. Вказану заяву було отримано ІНФОРМАЦІЯ_2 26.01.2024.
Незважаючи на вищевказані факти, 31.01.2024 по пошті, він отримав постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.01.2024 про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 201-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400,00 грн.
У вказані постанові зазначено про те, що він отримавши повістку, не з`явився на вказаний день та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 , причини неявки не повідомив. 10.01.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а адміністративне правопорушення, нібито вчинене ним, підтверджується цим протоколом, розпискою про отримання повістки, книгою обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_3 та рапортами Яцковського О, ОСОБА_10 .
Крім того, у відповідності до оскаржуваної постанови його неприбуття для уточнення його облікових даних, оформлення його облікових документів, проходження ним медичного огляду є порушенням, в тому числі, вимог ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку з цим його і притягнуто до адміністративної відповідальності.
Вказану постанову вважає незаконною, оскільки вона винесена всупереч вимог законодавства.
Так, про факт складання на нього адміністративного протоколу йому стало відомо лише 20.01.2024, з чого слідує висновок, що цей протокол складався не у його присутності, чим грубо порушено його право на захист. На його думку, протокол складено формально, на надуманих підставах, оскільки з 09 години до 12 години 10.01.2024 він перебував в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначає, що 23.01.2024 направив на адресу відповідача заяву, яка не була врахована, що є окремою підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Розгляд матеріалів про його притягнення до адміністративної відповідальності у його відсутність порушує його права, так як він має право скористатися правовою допомогою, надавати письмові пояснення, заявляти клопотання, подавати докази тощо.
Крім того, із оскаржуваної постанови взагалі не вбачається його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201-1 КУпАП. Відповідачем у постанові не наведено будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановила наявність адміністративного правопорушення, його винність у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Примірник протоколу не був вручений йому під розписку, в порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП. Справу розглянуто у його відсутність, і підтвердження того, що він був своєчасно повідомлений про розгляд, матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять.
У зв`язку з цим виникла необхідність у захисті його порушених прав та зверненні до суду з цим позовом.
Просить суд поновити йому, ОСОБА_1 , строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 89 від 23.01.2024.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 № 89 від 23 січня 2024 року, якою його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.
Судові витрати покласти на відповідача.
На адресу суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнають, та просять суд відмовити у задоволенні позову, обставини викладені у позові вважають неправдивими, у обґрунтування зазначивши наступне.
З часу отримання позивачем протоколу № 89 від 10.01.2024, а саме з 20.01.2024, як зазначає сам позивач ОСОБА_1 , останній не проявляв розумного інтересу щодо своїх прав, знаючи про розгляд відносно нього адміністративних матеріалів 23.01.2024, не з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 ні сам, ні з адвокатом, який нібито мав представляти його інтереси і не з`явився до цього часу до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У зв`язку з цим, вважають, що строк звернення до суду позивач пропустив без поважних на те причин.
Щодо фактичних обставин, зазначають, що є встановленим, що позивач 09.01.2024 отримав повістку про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 год. 10.01.2024 для уточнення його військово-облікових даних, проходження медичної комісії для визначення призначення на особливий період. Тобто позивач належним чином був проінформований про його виклик та необхідність здійснення певних дій. Його особу було встановлено за його посвідченням подія, що підтверджується рапортами молодшого сержанта ОСОБА_11 та старшого солдата ОСОБА_12 . Після чого, ОСОБА_1 було вручено повістку про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується поміткою на розписці про вручення повістки, відповідно, в подальшому відомості про посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення№ 89 від 10.01.2024.
Із твердженням позивача, що він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений повісткою час на 09.00, не погоджуються, оскільки є відомості з Книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій під номером 67 міститься запис про те, що ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 10.01.2024 о 10.48 год та покинув межі ТЦК об 11.02 год., провівши деякий час у кабінеті № 6.
10.01.2024 ОСОБА_13 не повідомив черговому ІНФОРМАЦІЯ_2 , що він прибув за повісткою (приховав) та не повідомив, що він запізнився на вказаний у повістці час, що також вважають прихованим позивачем.
10.01.2024 ОСОБА_1 залишивши ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичний огляд не пройшов. Таким чином, доведеним, на думку представника відповідача, є факт того, що позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у час, визначений отриманою ним повісткою, своїми діями ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, не повідомив поважності причин своєї неявки за повісткою на 09.00 год. 10.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 і не надав відповідних доказів, що є законною підставою складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно цієї ж повістки, за підписом позивача на звороті, ОСОБА_1 роз`яснено його права та повідомлено, що у випадку неявки вчасно за повісткою, йому необхідно протягом 24 годин прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення адміністративних матеріалів.
Також позивачу було роз`яснено його права у супровідному листі ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.01.2024 вих. № 3/50 до протоколу та у самому протоколі про адміністративне правопорушення № 89 від 10.01.2024, які надійшли до позивача 20.01.2024, про що він сам неодноразово і вказує у своїй позовній заяві.
Позивачу було запропоновано надати пояснення причин свого неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 і надати докази поважних причин такого неприбуття 23.01.2024 на 09.00 год., чим позивач не скористався.
Зазначене свідчить про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 намагався з`ясувати обставини, усіма можливим способами та дотримуватися і уникнути порушення прав особи при складанні адміністративних матеріалів та системно роз`яснював права, письмово про це інформував. Вказані обставини позивач підтвердив у своєму позові, а уже небажання позивача скористатися своїми правами, надати пояснення і докази, не є порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
На думку представника відповідача, небажання позивача скористатися своїми правами, надати пояснення і докази, не є порушенням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Також представник відповідача звертає увагу, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що розгляд адміністративних матеріалів призначено на 09.00 год. 23.01.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, а об 11:57:15 годині 23.01.2024 пішов до поштового відділення, звідки надіслав заяву про відкладення розгляду адміністративних матеріалів відносно нього. Така заява до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як сам і зазначає позивач, надійшла 26.01.2024. За таких обставин, заява ОСОБА_1 від 23.01.2024 про відкладення розгляду відносно нього адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП не могла бути прийнята до уваги ІНФОРМАЦІЯ_2 з об`єктивних причин, а тому не може ставитися в порушення процедури розгляду адмінматеріалів ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має значення у справі і є елементом спроби затягнути розгляд адміністративних матеріалів.
Також вважають, що позивачу ніщо не заважало з дня отримання листа та протоколу про адміністративне правопорушення 20.01.2024 і до 23.01.2024 укласти угоду з адвокатом, з яким з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.01.2024 на розгляд адміністративних матеріалів.
Представник відповідача категорично не погоджується з твердженнями позивача про те, що до нього вийшов юрист, записав його персональні дані, поставив йому кілька запитань, оглянув документи, надані позивачем, на підставі посвідчення водія було встановлено його особу, а також про те, що більше ніхто з працівників з ним не говорив, не зобов`язував його пройти медичну комісію, або ж надати ще якісь документи.
Так, згідно книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10.48 год, а об 11.02 год. залишив ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому ОСОБА_1 фізично не міг спілкуватися з представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09.00 год. до 10.48 год, та не міг зустрітися о 12.00 год. з юристом ІНФОРМАЦІЯ_2 . Більше того, юрист ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться в кабінеті № НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а це зовсім інша сторона будівлі ТЦК.
Також зазначають, що позивач об 11-02 год. втік з ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому і до повістки про прибуття на 09.00 год. 10.01.2024 вказані в позові обставини не відносяться.
Таким чином, ОСОБА_1 неодноразово у своєму позові надає суду недостовірні відомості.
Крім того, отримавши 09.01.2024 повістку, позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.00 год. не прибув, чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», п.п 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, тому його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
За вказаних обставин, ОСОБА_1 , очевидно, маючи намір не бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, деякий час побув у кабінеті № 6 згідно Книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого швиденько залишив ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11.02 год. і тому ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав підстав не складати протокол про адміністративне правопорушення № 89 від 10.01.2023 та через самоусунення від надання позивачем пояснень і доказів ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав законних підстав не складати постанову № 89 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Вважають, що ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв в межах чинного законодавства, а тому просять відмовити у задоволенні позову.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав позовні вимоги та обставини, викладені у позовній заяві, пояснив, що він отримав постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП до стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. З цією постановою категорично не погоджується, в зв`язку з цим звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити.
Представник позивача адвокат Колесник І.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та обставини, викладені у позові. Просить суд поновити позивачу строк звернення до суду, так як такий строк ним пропущено з поважних причин, а саме, у зв`язку з тим, що копію постанови отримав лише 31.01.2024. Також зазначив, що до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП його довірителя притягнуто безпідставно, а оскаржувана постанова не відповідає вимогам Закону. Крім того, при її винесенні було порушено права позивача, розгляд справи проводився у його відсутність, йому не було надано можливості скористатися правовою допомогою, надати свої пояснення тощо. Зазначив, що його довіритель був визнаний непридатним для проходження військової служби за результатами медичної комісії, яку він проходив у 2014 році. Він має ряд хронічних захворювань, навчався у допоміжній школі, його брат загинув будучи військовослужбовцем, на його утриманні перебуває мати, яка потребує його допомоги. Отримавши 09.01.2024 повістку, позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 10.01.2024 на 09-00 год., де тривалий час перебував на території, однак оскільки його мати, за якою ОСОБА_1 наглядає через її безпорадний стан, потребувала термінової допомоги, то позивач поїхав у справах додому. На підтвердження винуватості його довірителя у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем у оскаржуваній постанові не наведено будь-яких фактичних даних, на підставі яких було встановлено винність у його діях. Також вважає, що надані відповідачем до відзиву докази не можуть вважатися процесуальними документами в розумінні ст. 251 КУпАП, також не зрозуміло ким ці докази виконані, оскільки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , перебуваючи на мобільному посту 09.01.2024 були позбавлені можливості виконати рапорти у такому виді. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутня вина, а його звинувачення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є недоведеним, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, коли її вина буде доведена та підтверджена належними та допустимим доказами, а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду повідомлені у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомляли.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Суд, вислухавши позивача, представника позивача, врахувавши позицію представника відповідача, викладену у відзиві, вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.
Відповідно до положень ст. 286 КУпАП позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, позивач, який не був присутнім при винесенні оскаржуваного рішення, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) подав позовну заяву щодо оскарження даного рішення та разом з позовом подав письмове клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом, а тому з метою дотримання права на захист позивача, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Судом встановлено, що у відповідності до оскаржуваної постанови № 89 у справі про адміністративне правопорушення від 23.01.2024, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_8 розглянуто у каб. № 13 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , документ, який посвідчує особу: водійське посвідчення НОМЕР_2 , та встановив, що 09.01.2024 ОСОБА_1 отримав повістку про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 , на 09.00 годину 10.01.2024 для уточнення його облікових даних, оформлення військово-облікових документів, проходження ним медичного огляду та визначення призначення на особливий період. На вказаний дату та час ОСОБА_1 не прибув, причини неявки не повідомив. Адміністративне правопорушення підтверджується розпискою про отримання повістки, протоколом про адміністративне правопорушення, книгою обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , рапортами молодшого сержанта ОСОБА_16 , старшого солдата ОСОБА_17
10.01.2024 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складено протокол про адміністративне правопорушення № 89 за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Копія вказаного протоколу супровідним листом від 16.01.2024 за вих. № 3/50 та додатковим роз`ясненням прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КупАП, направлений ОСОБА_1 для надання пояснень та підтвердження неприбуття за повісткою 10.01.2024. ОСОБА_1 повідомлено про розгляд адміністративних матеріалів відносно нього 23.01.2024 о 09.30 год. в ІНФОРМАЦІЯ_2 кабінет № 13.
На вказаний час та дату ОСОБА_1 знову не прибув, причин неявки знову не пояснив.
Неприбуття ОСОБА_1 10.01.2024 за отриманою ним повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення його облікових даних, оформлення військово-облікових документів, проходження ним медичного огляду для визначення призначення на особливий період/воєнний стан є порушенням вимог ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», абзац-1) ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», пп.2) п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та № 69/2022 від 24.02.2022.
Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень 00 копійок.
Згідно положень ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена законодавством України.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.283 КУпАП Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
З 24.02.2022 року в України введено воєнний стан та оголошено мобілізацію, що є загальновідомими обставинами та відповідно до ч. 3 ст. 78 КАС України не потребують доказування.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон) особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію» в Україні настав особливий період. Заходом припинення особливого періоду є демобілізація, але президентом України рішення щодо проведення демобілізації не приймалося.
Крім того, суд враховує, що відповідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та який станом на час розгляду справи продовжено до 13 травня 2024 року.
Також, згідно указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» із дня набрання чинності цим Указом оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Згідно вимог ч.1 ст. 22 Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до п.п 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військовооблікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідальність за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
Об`єктивною стороною вказаного правопорушення є повторне протягом року порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Твердження позивача про те, що постанова № 89 від 23.01.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 безпідставно та з порушенням, суд вважає недоведеними з огляду на наступне.
Як встановлено судом, у відповідності до рапорту командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшого сержанта ОСОБА_11 від 10.01.2024, останнім спільно зі старшим солдатом ОСОБА_18 09.01.2024 близько 10.00 під час несення служби на рухомому (мобільному) посту було вручено повістку громадянину ОСОБА_1 (водійське посвідчення НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , з метою прибуття даного громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_2 10.01.2024 на 09.00 для визначення призначення на особливий період, оформлення йому військово-облікових документів, проходження ним медичного огляду. Після чого, ОСОБА_1 було повідомлено про відповідальність за неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, а також у випадку неявки на виклик за повісткою про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 24 годин від часу та дати явки в ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаної у повістці для складення на нього адміністративного протоколу, про ознайомлення з чим вказаний громадянин поставив підпис.
Аналогічний рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 10.01.2024 складено стрільцем відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_19 .
Згідно копії такої повістки, за підписом позивача на звороті, ОСОБА_1 повідомлений про необхідність з`явитися 10.01.2024 на 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 та роз`яснено його права та повідомлено, що у випадку неявки вчасно за повісткою, йому необхідно протягом 24 годин прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення адміністративних матеріалів.
Згідно копії з Книги обліку відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , під номером 67 наявний запис про те, що 10.01.2024 о 10.48 год ОСОБА_1 прибув для відвідування кабінету № 6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та вибув з приміщення об 11.02 год.
Будь-які відомості щодо обставин проходження ОСОБА_1 10.01.2024 медичного огляду в ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи не містять.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 10.01.2024 позивач, будучи обізнаний про мету явки, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у час, визначений згідно отриманої ним повістки, а прибувши із запізненням, провів у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 14 хвилин, не повідомив про причини запізнення та при цьому не пройшовши медичний огляд, залишив приміщення РТЦК тим самим порушивши правила військового обліку та обов`язки, визначені спеціальним законом, що регулює вказані правовідносини в особливий період. При цьому, позивачем не доведено, що він повідомляв про поважність причин своєї неявки за повісткою на 09.00 год. 10.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з цим порушень порядку складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП суд не вбачає.
Крім того, згідно супровідного листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.01.2024 вих. № 3/50 до протоколу та у самому протоколі про адміністративне правопорушення № 89 від 10.01.2024, які надійшли до позивача 20.01.2024, позивачу було запропоновано надати пояснення причин свого неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 і надати докази поважних причин такого неприбуття 23.01.2024 на 09.00 год.
Будь яких належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом за наявними в справі доказами, та вину позивача у вчиненому правопорушенні ні позивачем, ні його представником не додано.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У ч. 1 ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1ст.129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови № 89 від 23.01.2024 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлено, а тому позовну заяву слід залишити без задоволення за недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог, залишивши рішення суб`єкта владних повноважень без змін.
З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, оскільки суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без задоволення, судові витрати у справі позивачу не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 210-1, 251, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 72-77, 121, 139, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.
Постанову №89 у справі про адміністративне правопорушення від 23 січня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3400 грн. залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 27.03.2024 року.

Суддя: Р. В. Піньковський