Справа № 160/32329/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
11.12.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Крім того, позивач просить стягнути на його користь судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 продовжено строк подання відзиву на позовну заяву та доказів на 15 (п`ятнадцять) календарних днів, починаючи з дати отримання цієї ухвали.
05.02.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов лист (вх. №8/24дск), до якого додано докази у справі з грифом обмеженого доступу: Для службового користування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 витребувано від Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області:
- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчені копії відомостей про нараховане грошове забезпечення із обов`язковим зазначенням усіх його складових, за період проходження служби ОСОБА_1 в Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області;
- належним чином засвідчену копію протоколу службової наради у керівництва Управлінні Служби безпеки України у Дніпропетровській області (обл. №55/5-2391т від 11.05.2023).
16.02.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №6161/24), в якій останній заперечив проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та підтримав позовні вимоги. Разом з тим, позивач наголошував на тому, що йому не було відомо про накладення на нього 11.05.2023 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а також підстави накладення такого дисциплінарного стягнення, позивач не ознайомлювався під підпис із вказаним розпорядчим документом та не мав можливості оскаржити останній. Також, позивач відзначив, що за фактом дисциплінарного порушення позивача службове розслідування не проводилось. З огляду на викладене, позивач просив суд адміністративний позов задовольнити повністю.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проходить військову службу в Управління Служби безпеки України в Дніпропетровській області, що підтверджується копією довідки від 24.11.2023 №473, що міститься у матеріалах справи.
Позивач вважає таку позицію відповідача протиправною, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону України Про Службу безпеки України держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, цього Закону, інших актів законодавства. Соціальний захист працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю.
Статтею 30 Закону України Про Службу безпеки України передбачено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. ст. 1-2 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей №2011-ХІІ від 20.12.1991 військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей №2011-ХІІ від 20.12.1991 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Зазначена норма корелює з частиною 2 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Пунктом 3 Постанови №704 встановлено виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони. Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів. Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).
Проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України регламентується Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007 (далі Положення №1262/2007) та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України №772 від 14.10.2008 (далі Інструкція №772), яка визначає механізм реалізації вимог вказаного Положення.
Підпунктом в пункту 48 Положення №1262/2007 визначено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом.
Також приписами пункту 48 Положення №1262/2007 передбачено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.
Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку (п. 48 Положення №1262/2007).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 №37 Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України установлено виплачувати військовослужбовцям посадові оклади, крім затверджених цією постановою, оклади за військовими званнями, надбавку за вислугу років, грошову винагороду та матеріальну допомогу, грошову компенсацію замість продовольчого пайка, речового забезпечення та здійснювати інші виплати на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 днів та у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України військовий стан продовжено, в тому числі, по теперішній час.
При цьому, на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні та №69/2022 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.
Згідно абзацу 1 пункту 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Виходячи з положень ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей додаткова щомісячна винагорода, установлена Постановою №168, є частиною грошового забезпечення, тому на неї розповсюджуються встановлені законодавством соціальні гарантії щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції №515/ДСК грошове забезпечення виплачується, зокрема, військовослужбовцям СБУ, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ СБУ.
Згідно з пунктом 16 розділу І Інструкції №515/ДСК виплата грошового забезпечення військовослужбовцям за поточний місяць здійснюється щомісяця з 05 до 20 числа. Одноразові види грошового забезпечення виплачуються після виникнення права на їх отримання, одночасно з виплатою грошового забезпечення.
Разом з тим, наказ Центрального управління Служби безпеки України від 05.09.2023 №357 набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.06.2023.
У зв`язку з тим, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за червень-липень 2023 року, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню Порядок №357.
Відповідно до п. 3 Розділу І Порядку №357 до безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора належить виконання бойових (спеціальних) завдань:
в районах ведення воєнних (бойових) дій в умовах безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту) з противником;
з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
з проведення розвідувальних та контррозвідувальних заходів, ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);
з контррозвідувального забезпечення військових формувань, які виконують бойові завдання у районах ведення воєнних (бойових) дій в умовах безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту) з противником, а також проведення оперативно-розшукових та контррозвідувальних заходів, слідчих (розшукових) дій в районі ведення воєнних (бойових) дій в умовах безпосереднього зіткнення (взаємного вогневого контакту) з противником;
зі звільнення з полону оборонців України, незаконно позбавлених волі осіб та/або репатріації тіл (останків) між позиціями свої військ та військ противника або на його території.
Згідно пункту 4 Розділу І Порядку №357 райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
Так, відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.07.2023 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 30 червня 2023 року Дніпропетровська область, у якій позивач проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Дніпропетровській області, віднесена до районів ведення воєнних (бойових) дій.
Також, наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.08.2023 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 05 липня 2023 року та з 06 по 18 липня 2023 року Дніпропетровська область, у якій позивач проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Дніпропетровській області, віднесена до районів ведення воєнних (бойових) дій.
До бойових (спеціальних) завдань, зазначених в абзаці першому цього пункту, належать:
протидія розвідувально-підривній діяльності спеціальних служб іноземних держав проти України військовослужбовцями у складі тимчасових оперативних груп, а також оперативно-стратегічних угруповань військ;
організація, здійснення оперативно-службової діяльності щодо забезпечення державної безпеки, в тому числі захисту державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб військовослужбовцями регіональних органів СБУ та підрозділів Центрального управління СБУ (далі ЦУ СБУ) за рішенням Голови СБУ, що дислокуються в областях, окремі населені пункти яких віднесені за рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України до районів ведення воєнних (бойових) дій (крім завдань, що виконуються військовослужбовцями, передислокованими або відрядженими до інших областей України, на період такої передислокації чи відрядження).
Відповідно до пункту 10 Розділу ІІ Порядку №357 виплата додаткової винагороди не здійснюється військовослужбовцям, зазначеним у пунктах 1-3 цього розділу, які:
відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому вчинені такі дії (бездіяльність);
вчинили військові адміністративні правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією,- протягом шести місяців з дати вчинення такого правопорушення;
мали дисциплінарні стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV,- протягом строку дії такого стягнення, в тому числі за місяць, в якому накладено дисциплінарне стягнення;
навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю,- за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю, а у разі лікування - за весь час відсутності на службі у зв`язку з лікуванням (що підтверджується документами закладу охорони здоров`я, матеріалами службового розслідування, кримінального провадження);
добровільно здалися в полон,- за весь час перебування в полоні, що підтверджується матеріалами органу досудового розслідування;
самовільно залишили місце служби, дезертирували,- за весь час відсутності на службі, що підтверджується матеріалами органу досудового розслідування;
усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- за весь час такого усунення або відсторонення відповідно до ухвали слідчого судді, суду, наказу підрозділу ЦУ СБУ, штабу Антитерористичного центру при СБУ (далі Штаб АТЦ), органу та закладу СБУ;
перебувають під вартою чи домашнім арештом,- за весь час перебування під вартою чи домашнім арештом відповідно до ухвали слідчого судді, суду;
відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних батальйонах,- за весь час відбування арешту, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців згідно з вироком суду, що набрав законної сили;
перебувають на навчанні за кордоном відповідно до Положення про умови матеріального забезпечення осіб, направлених за кордон на навчання та стажування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1996 року № 287 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1795),- за весь час перебування на такому навчанні;
перебувають у відпустках,- за час перебування у відпустках;
звільнені від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, перебувають на лікуванні у закладах охорони здоров`я або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 7 цього розділу), а також здійснюють догляд за хворими членами сім`ї,- за час відсутності на службі із зазначених причин.
Додаткова винагорода також не виплачується військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників (керівників), крім тих, які:
беруть участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів, визначених у пункті 3 розділу I цього Порядку, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів;
захоплені у полон або заручниками, інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні;
залучені до складу тимчасових оперативних груп з протидії розвідувально-підривній діяльності спеціальних служб іноземних держав проти України, а також до оперативно-стратегічних угрупованнях військ.
Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:
г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);
ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);
д) пониження в посаді;
е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);
є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);
ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно ст. 26-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, протягом строку дії дисциплінарних стягнень до військовослужбовця не можуть застосовуватися заохочення, крім дострокового зняття раніше накладеного дисциплінарного стягнення. Строк дії дисциплінарних стягнень з дня їх оголошення військовослужбовцю становить: зауваження один місяць; догана два місяці; сувора догана три місяці; позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег до дня відбуття військовослужбовцем строкової військової служби та курсантом вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти; попередження про неповну службову відповідність - шість місяців; пониження в посаді, пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу), пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу) один рік.
Згідно пункту 1 Розділу ІІІ Порядку №357 виплата додаткової винагороди здійснюється за місцем проходження служби, зокрема, в органах та закладах СБУ на підставі наказів по особовому складу органу та закладу, проєкти яких погоджуються з відповідними фінансовими та юридичними підрозділами.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Порядку №357 підготовка проєктів наказів про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану здійснюється на підставі рапортів про виплату додаткової винагороди в органах та закладах СБУ начальника структурного підрозділу або його заступника, який подається начальнику органу та закладу СБУ.
Згідно пункту 3 Розділу ІІІ Порядку №357 документи, які є підставою для видання наказів про виплату додаткової винагороди, надсилаються підрозділами ЦУ СБУ, Штабом АТЦ для підготовки проєктів відповідних наказів до Управління роботи з особовим складом СБУ або відповідного підрозділу кадрового забезпечення, в органах та закладах СБУ до підрозділів кадрового забезпечення до 10 числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється її виплата.
Контроль за своєчасним та повним поданням відповідних документів, а також їх достовірності покладається на начальників (керівників) підрозділів ЦУ СБУ, Штабу АТЦ, органів та закладів СБУ.
В адміністративному позові позивач посилається на те, що відповідач не нарахував позивачу та не виплатив додаткову винагороду під час воєнного стану, а також премію.
Відповідач, обґрунтовуючи такі дії, наголошує на тому, що вказані грошові кошти не виплачені позивачу на підставі пункту 10 Розділу ІІ Порядку №357, з причин накладення 11.05.2023 на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, діючої протягом двох місяців (тобто до 10.07.2023 включно), яке достроково не знято та у судовому порядку позивачем не оскаржено.
Відповідно до ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Згідно ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Статтею 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Разом з тим, згідно статті 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Статтею 104 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зазначено, що безпосередні командири зобов`язані доповідати по команді про заохочення та дисциплінарні стягнення:
а) щодо військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу - командирам рот та їм рівним - щоденно;
б) щодо військовослужбовців молодшого та старшого офіцерського складу - командирам військових частин - щотижня;
в) щодо командирів військових частин, військовослужбовців вищого офіцерського складу - до вищого штабу - щомісяця.
Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи документами з грифом обмеженого доступу Для службового користування, а саме: рапортом заступника начальника ВКЗ УСБУ у Дніпропетровській області Личинкина І. від 26.01.2023 (Обл. № 55/14-/460дск) та довідкою помічника начальника Управління СБУ у Дніпропетровській області Чернова Р. від 24.01.2024 (Обл. № 55/5-342дск), 11.05.2023 на службовій нараді керівного складу Управління т.в.о. начальника Управління полковником ОСОБА_2 заступнику начальника відділу кадрового забезпечення підполковнику ОСОБА_3 та головному спеціалісту 1 сектору відділу кадрового забезпечення підполковнику ОСОБА_1 оголошено догану. У цей же день, заступником начальника відділу кадрового забезпечення підполковником ОСОБА_3 доведено про накладення на позивача т.в.о. начальника Управління полковника ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення - оголошення догани, про що зазначено у рапорті заступника начальника ВКЗ УСБУ у Дніпропетровській області Личинкина І. від 26.01.2023 (Обл. № 55/14-/460дск). Зазначені документи підтверджують факт доведення до відома позивачу про накладення на нього дисциплінарного стягнення.
Суд відзначає, що про накладення дисциплінарного стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення (ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV).
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження оскарження позивачем накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани ні шляхом подання скарги старшому командирові, ані шляхом звернення до суду у визначений законом строк.
Суд наголошує, що предметом позову є не правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення, а саме протиправність дій відповідача щодо несплати додаткової винагороди та премії позивачу.
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 пункту 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно з частиною першої статті 17 Закону України Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на вищевикладене, враховуючи факт наявності накладеного на позивача стягнення у вигляді догани, суд дійшов висновку, що позивач протягом строку дії дисциплінарного стягнення у вигляді догани не мав права на отримання додаткової винагороди та премії, на виконання вимог ст. 26-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 28.02.2024.

Суддя О.В. Царікова