Справа № 200/5296/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року справа №200/5296/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Сіваченка І.В., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 р. у справі № 200/5296/23 (головуючий І інстанції Молочна І.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач, ГУПФУ), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що полягає у не зарахуванні під час розгляду заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 лютого 2022 року ОСОБА_1 до загального стажу періоду навчання у професійно-технічному училищі, а також періоду роботи на підприємстві ПРАТ "МК "Азовсталь" з 05 липня 1991 року по 31 серпня 1999 року (8 років 1 місяць 27 днів);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 лютого 2022 року із зарахуванням до загального стажу періоду навчання у професійно-технічному училищі, а також періоду роботи на підприємстві ПРАТ "МК "Азовсталь" з 05 липня 1991 року по 31 серпня 1999 року (8 років 1 місяць 27 днів).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме суд:

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1991 року та період роботи з 05 липня 1991 року по 31 серпня 1999 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 20 лютого 2022 року з урахуванням періоду навчання з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1991 року, періоду роботи з 05 липня 1991 року по 31 серпня 1999 року, та з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог - відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 88 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій в зв`язку з порушенням судом норм матеріального права та не відповідності висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення суду від 12.01.2023 по справі №200/4353/22 Головним управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 20.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону №1058-IV.

Страховий стаж позивача становить 31 рік 03 місяці 22 дні, у тому числі пільговий стаж роботи за Списком №1 - 09 років 08 місяців 19 днів та прийнято рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону №1058-IV з 27.01.2022.

До страхового стажу заявниці зараховано періоди роботи згідно з Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування в зв`язку з відсутністю в пенсійній справі позивачки копій документів, які підтверджують загальний та пільговий стаж роботи.

До пільгового стажу за Списком №1 заявниці зараховано період роботи з 27.02.2012 по 31.01.2022 згідно довідки пільгового характеру, виданої ПРАТ «МК «Азовсталь» з урахуванням спецстажу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування.

До страхового стажу не зараховано період навчання, період роботи на підприємстві ПРАТ «МК «Азовсталь» з 05.07.1991 по 31.08.1999, оскільки в ЕПС 424 не відображаються скановані копії долучених документів, а саме: диплом про навчання та трудова книжка.

Заявниця/представник були повідомлені про необхідність долучення копій зазначених документів, але проігнорували дану обставину.

Рішення суду від 12.01.2023 по справі №200/4353/22 виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень і діючого законодавства.

На думку скаржника, Головним управлінням вжиті всі заходи щодо надання кваліфікованого роз`яснення позивачці та її представнику, щодо порядку дій в їх ситуації. Протиправності в діях Головного управління не має, підстав розглядати заяву без доданих документів з зарахуванням до пільгового стажу періодів навчання та роботи на підприємстві ПРАТ «МК «Азовсталь» з 05.07.1991 по 31.08.1999 не має.

Скаржник щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп. зазначає, що відповідно до Ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2023 року, справа №200/5296/23 відноситься до справ незначної складності, у зв`язку із чим розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в строки встановлені ст. 258 КАС України.

До позовної заяви надано Ордер та Свідоцтво представника, договір, додатковий договір з зазначенням розміру гонорару представника.

До матеріалів справи не додані, а ні платіжна інструкція, а ні інший документ який підтверджує витрати позивача на професійну правничу допомогу.

На підтвердження послуг представником не надано калькуляцію витрат матеріалів та часу, які поніс -адвокат Звонарьов В.В. Перелік робіт які представником надано позивачу як професійну правничу допомогу відсутній. Акт виконаних робіт відсутній.

Вказані в самому позові витрати представника нічим не підтверджуються.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, вважаємо, що розмір видатків позивача за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000 грн. є необґрунтованим та безпідставним.

Також скаржник зазначає, що Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення/ поновлення/перерахунку пенсії. Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення/поновлення/перерахунку пенсій громадянам, і на свій розсуд приймати рішення про зобов`язання нарахувати та виплати пенсію, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження органів Фонду, якими останні наділені як юридичні особи публічного права. Однак, зазначені норми не були враховані судом першої інстанції при ухваленні Рішення.

Від позивача надійшов відзив на скаргу в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено зокрема, що записи у трудовій книжці позивача виконані без перекреслень, виправлень, чітким правописом, у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто, здійснені відповідно до Інструкції №58. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року по справі №200/4353/22 судом встановлено, що ОСОБА_1 20 лютого 2022 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії. До заяви про призначення пенсії надані всі документи, що підтверджують таке право. Відповідачем прийняті всі документи до розгляду та внесені до електронної пенсійної справи, але станом на 12 січня 2023 року відповідачем так і не прийнято рішення за результатами розгляду.

Під час виконання судового рішення у справі №200/4353/22 відповідачем не зараховано до загального стажу позивача період навчання з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1991 року та період роботи з 05 липня 1991 року по 31 серпня 1999 року. Причиною такого не зарахування, відповідач визначає, що в ЕПС 424 не відображаються скановані копії долучених документів, а саме: диплом про навчання та трудова книжка.

Розділом IV Порядку №22-1 передбачений порядок приймання, оформлення і розгляд документів.

Згідно п. 4.6, 4.7 Порядку №22-1 при підрахунку страхового стажу у період до 01 січня 2004 року до одержаної тривалості зазначеного стажу за кожним випадком звільнення додається один день.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

У даному випадку 20.02.2022 під час звернення позивачем до заяви про призначення пенсії на підтвердження наявного загального та пільгового стажу додано сканкопію диплому про навчання; трудової книжки; свідоцтва про народження дітей; довідки про зміну назви підприємства; довідок, що підтверджують наявність пільгового стажу роботи за Списком №1; виписки з наказів по підприємству щодо проведення атестації робочого місця, а також інших документів.

Трудовий стаж позивача на підприємстві ПРАТ «МК «Азовсталь» розпочинається з 05 липня 1991 року, де позивач вперше після навчання в професійно-технічному училищі призначена на посаду машиніста крана металургійного виробництва у конвертерний цех.

Дана обставина підтверджується записами трудової книжки, а також відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, за період роботи в ПРАТ «МК «Азовсталь» у позивача наявний пільговий стаж за Списком №1, що становить 9 років 8 місяців 19 днів.

Проте в даному випадку відповідачем під час призначення пенсії не зараховано до загального стажу роботи позивача період навчання в професійно-технічному училищі, а також період роботи на підприємстві ПРАТ «МК «Азовсталь» з 05 липня 1991 року по 31.08.1999 рік (8 років 1 місяць 27 днів).

Відповідач, розглядаючи документи позивача, до страхового стажу позивача з 01.09.1999 по 31.01.2022 (22 роки 2 місяці 26 днів) лише додано пільговий стаж за Списком №1 у розмірі 9 років 8 місяців 19 днів та додано додаткові 9 років пільгового стажу за Списком №1.

Отже, відповідачем всупереч вимог статті 24 Закону № 1058-IV, ст. 56 Закону №1788-XII до стажу позивача зараховано не всі періоди, що свідчить про порушення вимог п. 4.7. Порядку №22-1 щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів для призначення пенсії.

Позивач щодо заперечень відповідача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що у даному випадку позивачкою був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги б/н від 18.09.2023 року з адвокатом Звонарьовим Валентином Вадимовичем, до якого було укладено додатковий договір б/н від 18.09.2023 року.

За змістом пунктів 1 - 3 додаткового договору довіритель доручає, а адвокат приймає доручення щодо надання правничої допомоги в справі щодо оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 лютого 2022 року. Гонорар адвоката за правовий супровід справи до та під час провадження в суді першої інстанції, а також на стадії виконання судового рішення становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Гонорар адвоката, передбачений п. 2 Договору може бути сплачений частинами. При цьому ? частина гонорару адвоката сплачується довірителем не пізніше трьох календарних днів з дня підписання даного договору. Інша частина гонорару сплачується не пізніше 01 листопада 2023 року.

Аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що чинним законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Відтак, адвокат може видати клієнту, на його вимогу, документ, складений в довільній формі (квитанція, довідка, тощо), який і буде підтверджувати факт отримання коштів.

Уданому випадку до ухвалення судом першої інстанції позивачем сплачено адвокату гонорар, передбачений п. 2, 3 додаткового договору.

Крім того, позивач звертає увагу на висновки викладені у пункті 168 постанови Велика Палата Верховного Суду від 16 листопада 2022 року справи №922/1964/21, провадження № 12-14гс22, Верховним Судом у постанові від 19 листопада 2020 у справі №910/7844/19, від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц тощо.

Крім того, позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень. На підставі зазначеного просить стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму гонорару адвоката за надання правничої допомоги в розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРОПУ 13486010), у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач є одержувачем пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27 січня 2022 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

20 лютого 2022 року ОСОБА_1 через вебпортал Пенсійного фонду України звернулась із заявою №2395 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви було додано скан-копії документів: паспорт громадянина України; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; трудова книжка; свідоцтво про народження; свідоцтво про народження дитини; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року; свідоцтво про шлюб; свідоцтво про розірвання шлюбу; диплом про навчання; довідка про зміну назви підприємства ПАТ "МК "Азовсталь"; довідки, що підтверджують виконання робіт, які дають право виходу на пенсію на пільгових умовах; витяг з Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання; довідка про пільговий стаж; довідка про відкритий рахунок в банку; витяг з реєстру страхувальників.

20 червня 2022 року позивач звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України щодо стану розгляду її заяви про призначення пенсії.

Листом від 19 липня 2022 року за вих.№16721-16524/Н-03/8-2800/22 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про те, що за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 20.02.2022 позивач зверталась із заявою про призначення пенсії.

21 серпня 2022 року представником позивача на адресу відповідача направлено адвокатський запит за вих.№14 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 лютого 2022 року про призначення пенсії.

Листом від 24 серпня 2022 року за вих.№0500-1502-8/51512 відповідачем надано відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено, що заява ОСОБА_1 від 20 лютого 2022 року №2395 знаходиться в статусі "Відкладено у зв`язку з воєнними (бойовими) діями", оскільки не відображаються скановані копії долучених документів.

Зв`язатися з ОСОБА_1 не було можливості, оскільки заявниця не вказала номер телефону при заповненні заяви про призначення пенсії.

Для визначення права на призначення пенсії за віком та винесення органом, що призначає пенсію, відповідного рішення ОСОБА_1 необхідно повторно долучити до заяви від 20 лютого 2022 року №2395 скановані копії документів, перелік яких визначено п.2.1 Порядком №22-1, попередньо отримавши консультацію щодо порядку долучення сканованих копій документів до за телефоном "Гарячої лінії" Головного управління (додаткові контакти: , , ).

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Донецького окружного адміністративного суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року по справі №200/4353/22, яке набрало законної сили 05 травня 2023 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, а саме судом:

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що полягає у не розгляді та не винесенні рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 лютого 2022 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 лютого 2022 року та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду.

У зазначеному рішенні судом встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 20 лютого 2022 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії та до заяви про призначення пенсії надані всі документи, що підтверджують таке право. Відповідачем прийняті всі документи до розгляду та внесені до електронної пенсійної справи.

14 травня 2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із адвокатським запитом вих.№22, в якому, зокрема, просив: 1.) Повідомити про стан виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2023 року у справі №200/4353/22; 2.) На підтвердження надати засвідчену належним чином копію рішення про призначення пенсії громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3.) Відповідь направити на електронну адресу: .

19 травня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№0500-0202-8/42186 повідомило, що відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" розглянуло запит щодо надання правової допомоги ОСОБА_1 .

За результатами розгляду повідомило, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/4353/22 від 12 січня 2023 року (далі - Рішення) зобов`язано Головне управління розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 лютого 2022 року та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду. Головним управлінням 19.01.2023 була надіслана апеляційна скарга №0500-0907-7/6949 на Рішення. 16.05.2023 до Головного управління надійшла постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №200/4343/22, якою апеляційну скаргу №0500-0907-7/6949 залишено без задоволення. Рішення залишити без змін. На даний момент постанова знаходиться на відпрацюванні. Про результати відпрацювання постанови буде проінформовано окремим листом."

Відповідно до протокольного рішення №24 від 24 травня 2023 року про призначення пенсії ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 27 січня 2022 року довічно. Страховий стаж склав 31 рік 03 місяці 22 дні, у тому числі пільговий стаж роботи за Списком №1 - 09 років 08 місяців 19 днів.

30 травня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№6465/02-16 в доповнення до листа від 19 травня 2023 року №0500-0202-8/42186 повідомило, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/4353/22 від 12 січня 2023 року, яке набрало законної сили 02 травня 2023 року, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до покладених зобов`язань з 27 січня 2022 року. Виплата поточної пенсії у розмірі 6937,33 грн. запланована на виплатний період червня 2023 року разом з боргом на виконання Рішення за період з 27 січня 2022 року по 31 травня 2023 року у сумі 110800,08 грн. Протокол про призначення пенсії за віком та протокол про проведений перерахунок пенсії з 01 березня 2023 року додаються (додаток 1, додаток 2 відповідно).

Додатки: 1.) Протокол про призначення, всього на 2 арк. в 1 прим.; 2.) Протокол про перерахунок з 01.03.2023, всього на 2 арк. в 1 прим.

30 травня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№0500-0202-8/46123 повідомило, що відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" розглянуло запит щодо надання правової допомоги ОСОБА_1 . За результатами розгляду надало відповідь у зашифрованому вигляді з використанням електронного підпису, оскільки статтею 24 Закону України "Про захист персональних даних" визначено, що володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист цих даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних. Додаток: Відповідь з додатками, всього на 6 арк. в 1 прим.

07 липня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№12805-12897/Н-02/8-0500/23 щодо звернень позивача від 28.06.2023 №ВЕБ-05001-Ф-С-23-144735 та №ВЕБ-05001-Ф-С-23-144952, які розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України від 02.10.1996 №393/96 "Про звернення громадян", повідомило, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/4353/22 від 12 січня 2023 року, яке набрало законної сили 02 травня 2023 року, призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058- IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27 січня 2022 року. Виплата пенсії здійснюється щомісяця відповідно до вимог статті 47 Закону №1058 (дата виплати 24 число). За матеріалами електронної пенсійної справи виплата пенсії проводиться на банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ "ПУМБ". Дані реквізити співпадають із вказаними у заяві від 20 лютого 2022 року №2395. У червні 2023 року на картковий рахунок, відкритий у АТ "ПУМБ" було перераховано пенсію за поточний місяць і борг за період з 27 січня 2022 року по 31 травня 2023 року. 24 червня 2023 року кошти повернуті банком до Пенсійного фонду України. Для уточнення даних рекомендовано особисто звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України та надати документи: паспорт, облікову картку платника податку та заяву про перерахування пенсії через рахунок у банку. Згідно з пунктом 1.2 Порядку № 22-1 заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1990 року № 1596.

17 липня 2023 року позивач звернулась через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою №2395 про зміну виплатних реквізитів.

06 серпня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом вих.№14959-14780/Н-02/8-0500/23 щодо звернення позивача №ВЕБ-05001-Ф-С-23-168707 від 25.07.2023, яке зареєстровано за вх.№14780/Н-0500-23 та розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України "Про звернення громадян", повідомило, що в травні 2023 року, враховуючи рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року по справі №200/4353/22, призначено з 27 січня 2022 року пенсію за віком на пільгових умовах. Дата виплати пенсії -24 число. На виплатний період червня та липня 2023 року Головним управлінням на картковий рахунок АТ "ПУМБ" було перераховано Вашу поточну пенсію та борг з 27 січня 2022 року. Виплата пенсії не здійснена. Від банківської установи надійшла інформація, що кошти не зараховані, у зв`язку з невірно зазначеним рахунком отримувача. 17 липня 2023 року засобами вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України позивач надав заяву про виплату пенсії та долучили реквізити карткового рахунку АТ "ПУМБ". Заява опрацьована. На виплатний період серпня 2023 року на зазначений у заяві від 17 липня 2023 року картковий рахунок нарахована поточна пенсія та борг з 27 січня 2022 року. У разі незгоди з відповіддю органів Пенсійного фонду України позивач має право оскаржити їх дії або бездіяльність до вищого органу або у судовому порядку.

Відповідно до записів №1-4 копії трудової книжки серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_1 , позивач: з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1991 року - навчалась в Професійно-технічному училищі №3 м. Маріуполь, Донецької області; з 05 липня 1991 року - прийнято в конвертерний цех машиністом крана металургійного виробництва г/п 15/15 ТН №69 на шихтовому дворі 4 розряду в Державний металургійний комбінат "Азовсталь"; 01 серпня 1996 року - переведено в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва г/п 15/15 ТН №5 на шихтовому дворі 4 розряду в Орендному підприємстві "Металургійний комбінат "Азовсталь"; 27 лютого 2012 року - переведено в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду, зайнятий на гарячих роботах, кран №47, 48, 49 г/п 46т транспортно-оздоблювального відділення в ПАТ "МК "Азовсталь".

Відповідно до розрахунку страхового стажу форми РС-право зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1991 року та з 05 липня 1991 року по 31 серпня 1999 року, що відповідачем не заперечується.

Отже, спірним питанням у справі є правомірність дій органу пенсійного фонду щодо не зарахування, під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 лютого 2022 року, до загального стажу періоду навчання у професійно-технічному училищі, а також періоду роботи на підприємстві ПрАТ "МК "Азовсталь" з 05 липня 1991 року по 31 серпня 1999 року.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2, 3 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За умовами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 вищевказаного Закону до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Приписами підпунктів "з", "і" та "к" частини 1, частини 3 пункту 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі - Положення № 590), крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також період навчання в професійно-технічних училищах та служба у складі Збройних сил СРСР. При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти "а" і "б" пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсій по старості робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені у підпунктах "к" і "л", прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Стаття 38 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР "Про професійно-технічну освіту" (далі - Закон № 103/98-ВР) визначає гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України та статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Згідно п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За положенням п.3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

За положенням пункту 8 Порядку, час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до пункту 23, 24 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Довідки, видані колгоспами при залишенні членом колгоспу роботи, а також довідки, видані в більш пізній період колгоспами, які згодом припинили свою діяльність, можуть братися до уваги й тоді, коли вони не містять підстав видачі.

Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням, із змінами, яка діяла до 29.07.1993 та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58.

Пункт 2.15 передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Пунктом 1.4 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" та цією Інструкцією.

Відповідно до п.1 Порядку №656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 18 Порядку № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затверджену Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

За приписами п.4.1 ч.1 Інструкції №58 записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Враховуючи положення п.2.3 Інструкції № 58, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону

Згідно з п.2.6 Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з абз. 2 п. 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Також відповідно до п. 2.16 Інструкції, для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Період роботи зазначених студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів у студентських таборах, при проходженні виробничої практики і при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики і при проходженні стажування підтверджується відповідною довідкою із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади та часу роботи. На підставі цих довідок навчальні заклади (наукові установи) забезпечують занесення до трудових книжок студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів відомостей про роботу та стажування згідно з одержаними даними. Довідки зберігаються в особистих справах зазначених осіб, як документи суворої звітності.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №439/1148/17.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22, 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Так, матеріли справи свідчать, що записи трудової книжки позивача містять необхідні відомості про спірні періоди, а саме відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_3 : з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1991 року - навчалась в Професійно-технічному училищі №3 м. Маріуполь, Донецької області; з 05 липня 1991 року - прийнято в конвертерний цех машиністом крана металургійного виробництва г/п 15/15 ТН №69 на шихтовому дворі 4 розряду в Державний металургійний комбінат "Азовсталь"; 01 серпня 1996 року - переведено в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва г/п 15/15 ТН №5 на шихтовому дворі 4 розряду в Орендному підприємстві "Металургійний комбінат "Азовсталь"; 27 лютого 2012 року - переведено в конвертерному цеху машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду, зайнятий на гарячих роботах, кран №47, 48, 49 г/п 46т транспортно-оздоблювального відділення в ПАТ "МК "Азовсталь".

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2023 року по справі №200/4353/22 встановлено, що до заяви від 20 лютого 2022 року №2395 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачем було додано скан-копії документів: паспорт громадянина України; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; трудова книжка; свідоцтво про народження; свідоцтво про народження дитини; довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року; свідоцтво про шлюб; свідоцтво про розірвання шлюбу; диплом про навчання; довідка про зміну назви підприємства ПАТ "МК "Азовсталь"; довідки, що підтверджують виконання робіт, які дають право виходу на пенсію на пільгових умовах; витяг з Державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання; довідка про пільговий стаж; довідка про відкритий рахунок в банку; витяг з реєстру страхувальників.

Крім того, в зазначеному рішенні судом встановлено, зокрема, що ОСОБА_1 20 лютого 2022 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії та до заяви про призначення пенсії надані всі документи, що підтверджують таке право. Відповідачем прийняті всі документи до розгляду та внесені до електронної пенсійної справи.

З аналізу вищевикладеного та з урахуванням норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини, відповідно до положень частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спірні періоди роботи підлягають зарахуванню до трудового стажу, з урахуванням наявних записів у трудовій книжці.

Отже, трудова книжка позивача містить записи про навчання позивача у спірні періоди, а додатково подані документи визначені Порядком № 637 також підтверджують час навчання позивача у спірний період, що дає право на зарахування його до страхового стажу.

Також, за положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Згідно п. 1.8 Порядку № 22-1, У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

За п. 3.3 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно до п. 4.3. Порядку, рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Тобто, відповідач, до прийняття рішення про відмову, мав можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інтонації, що період навчання з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1991 року та період роботи з 05 липня 1991 року по 31 серпня 1999 року підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Стосовно рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Загальний порядок розподілу судових витрат урегульовано статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Частина 4 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин 1 та 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України , кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження складу та розміру витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

При цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат. Аналогічний правовий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/350/18 (Провадження № 11-1465заі18).

Позивач просив у суду першої інстанції стягнути з відповідача суму витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Так, між адвокатом Звонарьовим Валентином Вадимовичем та ОСОБА_1 укладено договір від 18 вересня 2023 року про надання правничої допомоги, який підписано електронно-цифровими підписами сторін.

Згідно з пунктом 8 даного договору договір є відплатним. Ціна визначається за домовленістю сторін та може бути сплачена в інтересах довірителя іншою особою. Матеріальні витрати, що необхідні для виконання адвокатом доручення здійснюються довірителем додатково.

Відповідно до пункту 2 додаткового договору від 18 вересня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 18 вересня 2023 року гонорар адвоката за правовий супровід справи до та під час провадження в суді першої інстанції, а також на стадії виконання судового рішення становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до довідки від 18 вересня 2023 року адвокатом Звонарьовим Валентином Вадимовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ДН №5448, видане 27 березня 2019 року Радою адвокатів Донецької області на підставі рішення №5) отримано від довірителя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб НОМЕР_1 , за надання правничої допомоги справі щодо оскарження бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 20 лютого 2022 року за договором про надання правничої допомоги та додатковим договором від 18 вересня 2023 року грошові кошти у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Довідка видана для пред`явлення до суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Як зазначалось, вирішуючи спір щодо розміру витрат правничої допомоги, суд виходив з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та на думку, суду дійшов до вірного висновку щодо зменшення їх розміру. При цьому, законодавство вимагає документального підтвердження та доведення витрат, при цьому не встановлює вичерпного чи обов`язкового переліку документів які необхідні надати, вказаний доказ не обов`язковим для підтвердження понесених судових витрат.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.11.2021 у справі № 910/7586/19 щодо вирішення питання стягнення витрат на правничу допомогу у склад якої включено витрати на участь адвоката у судовому засіданні, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі 922/1964/21 також зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Суд першої інстанції зменшуючи позовні вимоги зазначив, що розмір правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн. є завищеним, з огляду на незначну складність цієї справи, сформовану з цього питання сталу судову практику,

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенства права, критерієм розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відшкодуванню підлягають 4000 грн за вивчення, підготовку та складання документів, необхідних для ведення справи в суді.

Стосовно посилання апелянта на те, що справа, яка розглядається є типовою, про що зазначено у позові, віднесена Кодексом до справ незначної складності, відтак розмір заявленої суми витрат на професійну правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, та їх обсягом, суд зазначає, що судом першої інстанції враховано зазначені апелянтом обставини та зменшено витрати на правничу допомогу, що апелянтом н враховано.

Щодо посилання апелянта на те, що відсутність належного документального підтвердження витрат на правову допомогу, , що на його думку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат у повному обсязі, суд зазначає, що законодавство вимагає документального підтвердження та доведення витрат, при цьому не встановлює вичерпного чи обов`язкового переліку документів які необхідні надати, вказані відповідачем докази не є обов`язковим для підтвердження понесених судових витрат.

Суд зазначає, що відповідач не спростовує надання правничої допомоги, при цьому, апеляційна скарга не містить вимоги щодо зменшення судових витрат, а відповідач фактично наполягає на відмові у стягненні судових витрат, що за наявністю наданої правничої допомоги не передбачено чинним процесуальним законодавством.

Вирішуючи спір щодо розміру витрат правничої допомоги, суд виходив з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та на думку суду, дійшов до вірного висновку щодо зменшення їх розміру. Відповідач не довів неспівмірність витрат заявлених до відшкодування, визначених судом першої інстанції, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, щодо обґрунтованості висновків суду з урахуванням наявних доказів стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн, колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано додатковий договір від 06.12.2023 до договору про надання правничої допомоги від 18.09.2023, в п.2 якого зазначено, що гонорар адвоката за правовий супровід справи, а також на стадії виконання судового рішення становить 8 000 гривень.

Як вже зазначалось, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто відповідача. Відповідачем не було надано суду апеляційної інстанції клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню не співмірності витрат, заявлених позивачем до відшкодування.

Проте, як зазначалось, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Колегія суддів враховує, що дана справа є типовою, представником відповідача в межах розгляду справи в суді першої інстанції було здійснено дії щодо складання відзиву, тому розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним з категорією даної справи, не відповідають характеру спірних правовідносин та предмету доказування у даній справі незначної складності, отже підлягають зменшенню.

Отже, сума підтверджених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, згідно вищевказаним доказам, складає - 3000 грн.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 р. у справі № 200/5296/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 р. у справі № 200/5296/23 - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () судові витрати пов`язані з правничою допомогою в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 27 березня 2024 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Сіваченко

А.В. Гайдар