Справа № 160/13940/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 26.06.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
29.06.2023 в порядку усунення недоліків до суду надійшло подане у встановлений строк клопотання позивача з доданими до нього документами, у тому числі виправленою позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 26.08.1988 до 01.12.1991 на посаді електромонтера ВАТ «Дніпрошина» до пільгового стажу за Списком № 2, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;
прийняти до розгляду як документ, що підтверджує пільговий стаж, довідку для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 235 від 15.03.2013.
Ухвалою суду від 04.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, якими обґрунтовано позов. Вважає, що з урахуванням наявного у нього загального та пільгового стажу є підстави для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 04 роки 04 місяці з дати звернення 23.02.2023. Ні в оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії, ні у відзиві відповідачем не наведено належного обґрунтування підстав незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 26.08.1988 до 01.12.1991. Для підтвердження пільгового стажу ним було надано усі необхідні документи. Відповідач не зазначає про недостатність чи невідповідність наведеної у наданих позивачем документах інформації вимогам законодавства, що визначає право на призначення пенсії. Заяву позивача про підтвердження стажу роботи для призначення пенсії було розглянуто Комісією без повідомлення позивача про дату і місце її розгляду. У зв`язку з цим позивач не мав можливості висловити бажання про розгляд заяви у його присутності для доведення права на призначення пенсії.
Станом на час розгляду справи заперечення до суду не надійшло. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Згідно з абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (у редакції на час звернення за призначенням пенсії та прийняття оскаржуваного рішення) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до абз. 4 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV (у редакції на час звернення за призначенням пенсії та прийняття оскаржуваного рішення) працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 23.02.2023 про призначення пенсії за віком за пільгових умовах.
Заяву ОСОБА_1 було прийнято і зареєстровано 23.02.2023 за № 1012, що підтверджується копією розписки-повідомлення спеціаліста Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
У розписці зазначено, що до заяви ОСОБА_1 було додано, зокрема, копії його паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, військовий квиток, диплом, трудову книжку серії НОМЕР_1 , довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 8/1-519, довідку про заробітну плату № 8/1-519, копію наказу про атестацію робочих місць № 257-р, заяву на комісію.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 61 від 03.05.2023 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. У рішенні зазначено, що вік заявника 55 років 08 місяців 07 днів, страховий стаж становить 37 років 02 місяці 27 днів та пільговий стаж за Списком № 2 07 років 08 місяців 09 днів. Необхідний пільговий стаж, визначений п. 2 ч. 2 ст. 114 Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить не менше 12 років 6 місяців. Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про результати розгляду заяви від 23.02.2023 прийнято рішення про зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 02.12.1991 до 09.08.1999. У призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , заповнена вперше 12.02.1985, містить, зокрема, такі записи:

запис № 8 26.08.1988 прийнятий до Дніпропетровського виробничого об`єднання «Дніпрошина» у цех технологічних поточних систем електромонтером з ремонту електрообладнання цехів: складальних, каландрових, вулканізації по четвертому розряду (наказ № 1120 від 26.08.1988);

запис № 9 01.04.1989 переведений до цеху ТПС електромонтером з ремонту та обслуговування цехів: складальних, каландрових, вулканізації, підготовки по 5 розряду (наказ № 642 від 01.04.1989);

запис № 10 02.12.1991 переведений у цех технологічних поточних систем змінним майстром з ремонту та обслуговування технологічного обладнання цехів: вулканізації, складальних, каландрових, підготовчих, підготовки сировини (наказ № 1788/к від 19.12.1991);

запис № 11 26.09.1992 переведений у цех технологічних поточних систем змінним майстром з ремонту та обслуговування технологічного обладнання цехів: вулканізації, складальних, каландрових, підготовчих, ЦПС (наказ № 7069 від 20.11.1992);

запис № 12 26.05.1994 цех перетворено на цех технологічних поточних систем та електротранспорту (наказ № 213-р від 25.05.1994);

запис № 13 11.09.1991 ВО «Дніпрошина» перетворено на орендне підприємство «Дніпрошина» (наказ № 540-р від 11.09.1991);

запис № 14 05.09.1994 Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина» перетворено на ВАТ «Дніпрошина» (наказ № 354-р від 05.09.1994);

запис № 15 10.08.1999 переведений до відділу матеріально-технічного постачання економістом з матеріально-технічного постачання (наказ № 918-к від 09.08.1999);

запис № 16 03.04.2000 переведений у відділі матеріально-технічного постачання начальником сектору оформлення договорів (наказ № 317-к від 03.04.2000);

запис № 17 11.08.2000 звільнений у зв`язку з переведенням у ДП «Торговий дім «Дніпрошина» (наказ № 804-к від 11.08.2000).

Відомості про зазначені періоди роботи позивача також підтверджено архівною довідкою № 8/1-519, виданою 22.02.2022 архівним управлінням департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради.

Відповідно до розрахунку стажу позивача (форма РС-право) його страховий стаж, обчислений до 31.12.2022, становить 35 років 10 місяців 28 днів. До пільгового стажу за Списком № 2 зараховано періоди з 02.12.1991 до 31.12.1991 (1 місяць) та з 01.01.1992 до 09.08.1999 (7 років 7 місяців 9 днів). Спірний період роботи з 26.08.1988 до 01.12.1991 зарахованого до загального страхового стажу.

Згідно з виданою ліквідатором ВАТ «Дніпрошина» довідкою № 235 від 15.03.2013 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, копію якої додано до позовної заяви, ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВАТ «Дніпрошина», виконував роботу у шкідливих та важких умовах праці:

у виробництві шинному в цеху технологічних поточних систем (хімічне виробництво):

за період з 26.08.1988 до 31.12.1991 03 роки 04 місяці за професією електромонтер з ремонту електрообладнання цехів: складальних, каландрових, вулканізації, електромонтер з ремонту та обслуговування цехів: складальних, каландрових, вулканізації, підготовчих, змінний майстер з ремонту та обслуговування технологічного обладнання цехів: вулканізації, складальних, каландрових, підготовчих, підготовки сировини з повним робочим днем, що передбачено Списком № 2, розділ ХІ «Хімічне виробництво», підрозділ 2 «Допоміжні роботи» код КП 7241, 7241, 1222.2 ДК 003:2010, постанова Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173;

за період з 01.01.1992 до 10.03.1994 02 роки 02 місяці 06 днів за професією змінний майстер з ремонту та обслуговування технологічного обладнання цехів: вулканізації, складальних, каландрових, підготовчих, підготовки сировини з повним робочим днем, що передбачено Списком № 2, розділ Х «Хімічне виробництво», підрозділ А пункт 3 2110А030-17531 код КП 1222.2, 1222.2 ДК 003:2010, постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10;

за період з 11.03.1994 до 25.05.1994 02 місяці 15 днів за професією змінний майстер з ремонту та обслуговування технологічного обладнання цехів: вулканізації, складальних, підготовчих, підготовки сировини з повним робочим днем, що передбачено Списком № 2, розділ Х «Хімічне виробництво», підрозділ А пункт 3 2110А030-17531 код КП 1222.2 ДК 003:2010, постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162;

у виробництві шинному в цеху технологічних поточних систем та електротранспорту (хімічне виробництво):

за період з 26.05.1994 до 09.08.1999 05 років 01 місяць 24 дні за професією змінний майстер з ремонту та обслуговування технологічного обладнання цехів: вулканізації, складальних, підготовчих, підготовки сировини з повним робочим днем, що передбачено Списком № 2, розділ Х «Хімічне виробництво», підрозділ А пункт 3 2110А030-17531 код КП 1222.2 ДК 003:2010, постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

У переліку документів, на підставі яких видано довідку, зазначено архівну особову картку ф. Т-2, штатний розпис, відомості на заробітну плату за вказаний період, наказ щодо атестації робочих місць № 257р від 19.07.1996.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 2 від 30.03.2023 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, підтверджено періоди роботи з 02.12.1991 до 09.08.1999 для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2. У рішенні наведено відомості з трудової книжки позивача щодо періодів роботи на ВАТ «Дніпрошина», положення розділу ХІ «Хімічне виробництво» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, розділу Х «Хімічне виробництво» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162. У рішенні Комісії вказано, що згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру державну реєстрацію ВАТ «Дніпрошина» припинено за судовим рішенням у зв`язку з банкрутством. Одним із видів діяльності підприємства було виробництво гумових покришок і камер, відновлення протектора гумових шин і покришок. Підтвердження стажу роботи відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Також у рішенні Комісії наведено відомості з архівної довідки № 8/1-519 від 22.02.2022 про роботу позивача у період з 26.08.1988 до 11.08.2000, а також, що у відомостях нарахування заробітної плати робітникам і службовцям цеху ТПС він значиться з серпня 1988 року до серпня 1999 року. Вказано, що у період з 26.08.1988 до 01.12.1991 працював на посаді та в умовах, що не дають права на пільгове пенсійне забезпечення. Згідно з наказом ВАТ «Дніпрошина» про результати атестації робочих місць від 19.07.1996 № 257-р змінні майстри по ремонту і обслуговуванню технологічного обладнання цехів підготовчого, складальних, вулканізації, підготовки сировини цеху технологічних систем і електротранспорту атестовані за Списком № 2.

У рішенні Комісії не конкретизовано підстави незарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періоду його роботи з 26.08.1988 до 01.12.1991.

Зі змісту наведених у рішенні Комісії відомостей про періоди роботи позивача можна дійти висновку, що до пільгового стажу за Списком № 2 зараховано період роботи ОСОБА_1 змінним майстром з ремонту та обслуговування технологічного обладнання цехів: вулканізації, складальних, каландрових, підготовчих, підготовки сировини, пільговий характер якої підтверджено наказом ВАТ «Дніпрошина» про результати атестації робочих місць за умовами праці від 19.07.1996 № 257-р.

В основу прийнятого відповідачем рішення № 61 від 03.05.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 було покладено рішення комісії № 2 від 30.03.2023. При цьому підстави незарахування до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, періоду з 26.08.1988 до 01.12.1991 в оскаржуваному рішенні не зазначено. З огляду на наведені обставини, рішення № 61 від 03.05.2023 не відповідає критерію обґрунтованості.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), передбачено перелік документів, що додаються до заяви для призначення пенсії за віком.

Згідно з п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку № 22-1.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення страхового стажу.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності ОСОБА_1 .

Щодо незарахування до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періодів роботи з 26.08.1988 до 01.12.1991 суд зазначає, що вказані періоди зараховано до загального страхового стажу позивача, тобто не є спірною його зайнятість на вказаних роботах.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), в редакції станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, було передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Підрозділом 1 «Основне виробництво» розділу ХІ «Хімічне виробництво» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», передбачено: робітники та інженерно-технічні працівники, безпосередньо зайняті в цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках перерахованих нижче виробництв, зокрема, гумового та шинного в цехах, дільницях: каландрових, складальних, рукавних, транспортерних стрічок та приводних ременів, автокамерних та шинних, формової та неформової техніки (за винятком обробки гумових формових та неформових деталей).

Підрозділом 2 «Допоміжні роботи» розділу ХІ «Хімічне виробництво» Списку № 2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачено: робочі та майстри, зайняті на ремонті, профілактиці та обслуговуванні технологічного обладнання у виробництвах, перерахованих у списку № 2, електрообладнання, контрольно-вимірювальних приладів та вентиляції хімічних цехів та дільниць хімічних виробництв, перерахованих у списку № 1 - виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на работах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах.

Відповідно до розділу Х «Хімічне виробництво» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» передбачено: робітники, керівники і спеціалісти підприємств хімічної та нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижчеперелічених виробництвах і роботах: у цехах (дільницях): на каландрових, складальних, рукавних, транспортних стрічок, пасів, автокамерних, формової та неформової техніки.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації, постанова № 442 відповідно) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пунктів 3, 4.2, 4.3, 4.4 зазначеного Порядку застосування списків при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.

Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, та по якій має бути проведена атестація робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками), за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великою Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

У постанові Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 постанови Великою Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, як факт проведення, так і своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у періоди з 26.08.1988 до 01.12.1991 позивач працював повний робочий день за професіями, що передбачені Списком № 2, проте вказані періоди зараховано відповідачем до загального страхового стажу позивача. Питання зайнятості позивача на вказаних роботах у такі періоди не є спірним.

Враховуючи, що позивач працював за професіями, що передбачені Списком № 2, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 26.08.1988 до 01.12.1991 до пільгового стажу та врахування його при вирішенні питання про призначення пенсії.

Відповідач не надав суду беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності незарахування до пільгового стажу позивача зазначеного періоду та неврахування наданих позивачем документів на підтвердження пільгового стажу.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не враховано спірний період роботи позивача з 26.08.1988 до 01.12.1991 до його пільгового стажу за Списком № 2, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Під час судового розгляду доведено наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період роботи позивача до його пільгового стажу.

Суд зазначає, що протиправно не зарахувавши до пільгового стажу позивача період його роботи з 26.08.1988 до 01.12.1991, відповідач передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного пільгового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 61 від 03.05.2023.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 період роботи з 26.08.1988 до 01.12.1991, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23.02.2023 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № від 20.06.2023.

Відповідно до статті 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 61 від 03.05.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

- зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 період роботи з 26.08.1988 до 01.12.1991;

- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 23.02.2023 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 28.03.2024.

Суддя В.В. Рянська