Справа № 140/61/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/61/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон №796-XII); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII з 22 грудня 2023 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи. 22 грудня 2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до приписів Закон №796-XII. Заява розглянута ГУ ПФУ в м. Києві, рішенням якого їй відмовлено у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років.

Із цим рішенням ОСОБА_1 не погоджується й зазначила, що нею при зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку надано документ, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (видається за умови проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років), довідки Прилісненської сільської ради від 20 листопада 2023 року №565 та Маневицької селищної ради від 22 грудня 2023 року №5584 про період проживання на території радіологічного забруднення (у період з 26 квітня 1986 року по 30 липня 1986 року, а також до 01 січня 1993 року), а ГУ ПФУ в м. Києві безпідставно не врахувало, що навчаючись в інституті, під час вихідних та вільних від навчання днів вона також проживала в населеному пункті, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

ОСОБА_1 вважає, що проживання понад 30 років на території гарантованого добровільного відселення, зокрема, з моменту аварії на Чорнобильській АЕС до 31 липня 1986 року та не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року, є підставою для зменшення пенсійного віку (з урахуванням початкової величини три роки).

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву не визнав позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.46-49). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в м. Києві було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 25 грудня 2023 року. За результатом розгляду документів, які були надані позивачем до заяви, обчислений період проживання (роботи) в зоні безумовного (обов`язкового) добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 02 роки 06 місяців 25 днів, що є недостатнім для набуття права на пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Відповідач 1 вважає, що його рішення є законним, а підстави для його скасування відсутні.

У відзиві на позовну заяву відповідач 2 позовні вимоги також заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.36-38), зазначивши, що заява ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності опрацьована з прийняттям ГУ ПФУ в м. Києві рішення від 25 грудня 2023 року №13 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки станом на 01 січня 1993 року період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років не підтверджено: відповідно до довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради від 22 грудня 2023 року №5584 ОСОБА_1 проживала на території гарантованого добровільного відселення без реєстрації (акт обстеження від 01 грудня 2023 року не надано); з 23 серпня 1986 року по 17 червня 1991 року навчалася у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки (місто Луцьк Волинської області не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення).

Відповідач 2 вважає, що оскільки предметом спору є рішення саме ГУ ПФУ в м. Києві, то безпідставними є позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується довідкою №68, виданою Волинською обласною державною адміністрацією 01 грудня 2022 року (а.с.14).

22 грудня 2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, додавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.41 зворот-43).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в м. Києві, рішенням якого від 25 грудня 2023 року №13 (а.с.27-28) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки не підтверджено постійне проживання станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення. Не зараховано період проживання згідно з довідкою від 22 грудня 2023 року №5584, відповідно до якої позивач проживала на території гарантованого добровільного відселення без реєстрації, про що складено акт обстеження від 01 грудня 2023 року, який пенсійному органу не надано; згідно з довідкою від 17 листопада 2023 року №03-24/01/3031 позивач навчалася у місті Луцьку, яке не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Період проживання заявника у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 02 роки 06 місяців 25 днів.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою, тобто 02 листопада 2023 року) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Відповідно до довідки Волинської обласної державної адміністрації від 01 грудня 2022 року №68 ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

Фактичною підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 25 грудня 2023 року №13 є не підтвердження права на зменшення пенсійного віку: позивач фактично проживала на території гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року 02 роки 06 місяців 25 днів (необхідно не менше трьох років), тобто не виконуються вимоги статті 55 Закону №796-ХІІ.

Надаючи оцінку цим висновкам ГУ ПФУ в м. Києві, суд зазначає, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

При вирішенні спору суд враховує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, а обов`язковою умовою наявності в особи такого права є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років до 01 січня 1993 року, при цьому особам, які додатково до вказаних вище умов проживали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 народилася в селищі міського типу Маневичі Волинської області, про що видно із паспорта громадянина України (а.с.11).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Маневицької селищної ради від 22 грудня 2023 року №5584 (а.с.20) позивач була зареєстрована та проживала в селищі міського типу Маневичі Волинської області з 22 січня 1970 року по 27 серпня 1986 року, з 09 серпня 1991 року по 13 вересня 1991 року та з 25 вересня 1992 року по цей час (згідно з актом обстеження від 01 грудня 2023 року позивач без реєстрації проживала: з 01 лютого 1987 року по 14 лютого 1987 року, з 23 липня 1987 року по 31 серпня 1987 року, з 02 лютого 1988 року по 14 лютого 1988 року, з 01 липня 1988 року по 31 серпня 1988 року, з 01 лютого 1989 року по 14 лютого 1989 року, з 01 серпня 1989 року по 31 серпня 1989 року, з 01 лютого 1990 року по 14 лютого 1990 року, з 15 липня 1990 року по 31 серпня 1990 року, з 10 вересня 1990 року по 03 листопада 1990 року, з 01 лютого 1991 року по 14 лютого 1991 року, з 02 червня 1991 року по 15 серпня 1991 року і вихідні та інші вільні від навчання дні). Довідка видана на підставі акта обстеження від 01 грудня 2023 року, будинкової книги.

Довідкою старости виконавчого комітету Прилісненської сільської ради від 20 грудня 2023 року №565 (а.с.19) підтверджено, що ОСОБА_1 проживала без реєстрації з 15 серпня 1991 року по 26 серпня 1992 року в селі Лишнівка Камінь-Каширського району (колишнього Маневицького району) Волинської області. Довідка видана на підставі акта обстеження для встановлення факту проживання громадян на території Прилісненської сільської ради.

Також відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.16-17) ОСОБА_1 з 15 серпня 1991 року (наказ від 14 серпня 1991 року №82-м) по 26 серпня 1992 року (наказ від 26 серпня 1992 року №340) працювала в Лишнівській загальноосвітній школі, а з 01 вересня 1992 року (наказ від 01 вересня 1992 року №53-1) переведена до Маневицького дошкільного закладу (ясла-садок) №1 Веселка Маневицької селищної ради, яке 09 липня 2019 року перейменовано в Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №1 Веселка Маневицької селищної ради. Ці відомості також підтверджуються довідкою відділу освіти, молоді та спорту Маневицької селищної ради від 27 березня 2023 року №32 (а.с.18).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанвоа №106) як село Лишнівка, так і так селище міського типу Маневичі Маневицького району (тепер Камінь-Каширського) району Волинської області включено в перелік населених пунктів, що зазнало радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже, із встановлених судом обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 для підтвердження наявності у неї права як у особи, яка проживала (працювала) у зоні гарантованого добровільного відселення, на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII до заяви про призначення їй пенсії додала документи, передбачені підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, - довідки органу місцевого самоврядування, які підтверджують період проживання на території гарантованого добровільного відселення. Надання інших документів, законодавством не передбачено.

Виходячи зі змісту спірного рішення та відзиву на позов ГУ ПФУ у Волинській області, відповідачі заперечують можливість проживання позивача у селищі міського типу Маневичі Волинської області під час навчання у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки, який розташований у місті Луцьку, тобто у населеному пункті, який відповідно до Постанови №106 не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд з цього приводу зауважує, що відомості диплому самі по собі не можуть спростовувати факт проживання позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років. Крім того, довідкою Волинського національного університету імені Лесі Українки від 17 листопада 2023 року №03-24/01/3031 (а.с.22) підтверджено наявність під час навчання ОСОБА_1 у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки протягом 1986-1991 років канікул. При цьому, як слідує із вказаної довідки, позивач проходила педагогічну практику в Маневицькій середній школі №2 з 10 вересня 1990 року по 03 листопада 1990 року. Також необхідно зауважити, що навчальний заклад знаходився на території Волинської області, що давало можливість за наявності прямого транспортного сполучення добиратися з місця проживання та реєстрації позивача до місця навчання. Відповідачами не може заперечуватися можливість позивача приїжджати від місця навчання до місця проживання.

Поряд з тим суд звертає увагу, що позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується довідкою Волинської обласної державної адміністрації від 01 грудня 2022 року №368 (а.с14), тоді як згідно із абзацом восьмим пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17 серед іншого зазначалось: Таким чином, право на пенсію відповідно до Закону №796-XII мають лише ті особи, які отримали посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і (або) потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 25 грудня 2023 року №13 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з тих мотивів, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01 січня 1993 року становить менше трьох років.

З огляду на встановлені обставини та правове регулювання спірних правовідносин рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 25 грудня 2023 року №13 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи вимоги зобов`язального характеру, суд враховує, що відповідач ГУ ПФУ в м. Києві при розгляді заяви позивача від 22 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ обмежився лише дослідженням періоду проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення до 01 січня 1993 року, та констатувавши, що період проживання (роботи) позивача на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, станом на 01 січня 1993 року становить менше трьох років, з цих підстав відмовив у призначенні пенсії. Враховуючи, що позивачу виповнилося 55 років, то для реалізації права на пенсійне забезпечення відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ пенсійний вік підлягає зменшенню на 5 років.

Однак за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для надання позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ (у цьому випадку щодо наявності правових та фактичних підстав для зменшення позивачу пенсійного віку на 5 років), суд позбавлений у межах цієї справи можливості дійти категоричного висновку про наявність у позивача права на призначення вказаної пенсії. Саме до повноважень органів Пенсійного фонду віднесено зарахування певних періодів проживання та трудової діяльності до страхового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.

Оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, позовні вимоги зобов`язального характеру щодо ГУ ПФУ у Волинській області належить задовольнити частково у спосіб зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 22 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог зобов`язального характеру.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 25 грудня 2023 року №13, а позовні вимоги задоволені частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 605,60 грн, сплачений в розмірі 1211,30 грн квитанцією від 03 січня 2024 року №429 (а.с.10, 30).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ідентифікаційний код юридичної особи 42098368), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25 грудня 2023 року №13 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 грудня 2023 року про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк