Справа № 381/390/24
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого судді Осаулової Н.А.

за участю секретаря судових засідань Цвик А.К.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Фастів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в порядку адміністративного судочинства з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач),в якій просив суд скасувати постанову серії ДП18 № 724022 від 14.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою від 14.01.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 ПДР України не порушував. Докази вчинення правопорушення відсутні.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 05.02.2024 року було направлено учасникам справи.

У відзиві на позовну заяву вказано, що порушення, скоєне позивачем, зафіксовано приладом LTI 20/20 TruCam (серійний номер ТС001090), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу та забруднений номерний знак автомобіля, на якому рухався позивач. Таким чином, просив суд відмовити у задоволенні позову, так як винесена постанова є законною та не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.01.2024 року поліцейським роти №4 взводу №2 УПП у Житомирській області ДПП Ніцевичем Юрієм Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 724022 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190,00 грн.

Як вказано у даній постанові, 14.01.2024 року о 13:41 год. на а/д Київ-Ковель-Яготин 151 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 73 км./год., здійснивши перевищення встановленого обмеження швидкості руху у межах населеного пункту «Коростень» чим перевищив швидкість більш ніж на 20 км./год., при цьому, номерний знак був забрудненим, що не дає можливості чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м., чим порушив вимоги п. 12.4, п. 2.9. в ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Так, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год. (п. 12.4 ПДР України).

Крім того, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий (п. 2.9. в ПДР України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Для кваліфікацій дій особи за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП необхідно встановити, зокрема, що особа керувала транспортним засобом, перевищивши швидкість руху більш ніж на 20 км./год. та рухалась на авто із забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, що і було зроблено протягом розгляду справи.

Так, швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом TruCam (серійний номер ТС001090).

Обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання оскаржуваної постанови, відповідачем надано суду копію відеозапису та фотознімку, зроблені за допомогою засобу вимірювальної техніки.

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, то такий вимірювач швидкості отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam, який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року №1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року №193.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29414, виданого ДП Укрметртестстандарт від 13 листопадп 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС001090 є придатним до застосування. Свідоцтво чинне до 13 листопада 2024 року.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20 виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 15.12.2023 № 04/05/02-1178/ВС1, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Таким чином працівниками поліції правомірно використовувався засіб вимірювальної техніки LT1 20/20 TruCam № ТС001090.

Щодо використання вказаного лазерного вимірювача швидкості у ручному режимі слід зазначити таке.

Так, листом Державного Підприємства Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів від 01 жовтня 2019 року 22-38/49 роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCам відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі.

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі + - 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 ком/год, + - 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.

Нахил приладу - не викликає більшу похибку, що передбачено свідоцтвом про повірку та технічною характеристикою приладу. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Отже, слід зазначити, що при здійсненні працівниками поліції контролю режиму швидкості руху за допомогою вимірювача TruCAM LTI 20/20 експлуатаційні характеристики дозволяють проводити вимірювання шляхом утримування пристрою в руках.

При цьому, максимальна похибка, у тому числі і при такому способі тримання пристрою, становитиме максимум + - 2 км/год.

Таким чином, враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху позивачем становить 73 км/год., що значно перевищує визначений рівень похибки та не могло бути обумовлене нею, суд вважає безпідставними посилання позивача про нездійснення ним інкримінованого йому порушення.

Крім того, на наданому відео та фотокартці чітко зафіксовано, що номерний знак автомобіля марки «Hyundai» був забрудненим, що не дає можливості чітко визначити символи номерного знака.

На підставі викладеного, надані відповідачем відеозапис та фотокартка, зроблені за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 № ТС001090 є належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без задоволення, так як оскаржувану постанову винесено правомірно.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 19, 55, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 78, 194, 205, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 121, 126, 245, 280, 283 КУПАП, Правилами дорожнього руху України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими в ст.ст.286, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, , адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя: Осаулова Н.А.

Рішення суду виготовлено 28.03.2024 року.