Справа № 334/4378/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2024 року м.Дніпросправа № 334/4378/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2023 року у справі № 334/4378/23 (2-а/334/50/23) (суддя Ісаков Д.О.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, інспектора капрала поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Яковенка Олега Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №7065969 від 28.05.2023 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закриття провадження у справі.

В позовній заяві позивач зазначав, що «ручне» розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості прямо суперечить приписам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію». Вказував, що викладені у постанові обставини не відповідають дійсності і не підтверджуються жодними доказами. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності прийнята без дотримання вимог ст.ст. 258, 283 КУпАП.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2023 року позовні вимоги позивача були задоволені, суд визнав протиправною та скасував оскаржену позивачем постанову та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, була подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач-1 зазначає, що позивач порушив підпункт «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху, перевищивши встановлені обмеження швидкості руху у населеному пункті на 24 км/год. Факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху підтверджується фото- та відео матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000735 та роздруківкою файлу з даного пристрою, на якому вказана відмітка у вигляді хрестика «+», позначає, який саме конкретний об`єкт вимірюється. Зміст постанови відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в пункті 7 оскарженої постанови «До постанови додається:» зазначено технічний засіб камера 475108. Також в пункті 5 постанови зазначено, що швидкість вимірювалась приладом TruCam №ТС000735.

Представником позивача було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача-1, у відзиві просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу відповідача без задоволення. Крім того, просить стягнути правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду в розмірі 4 000 грн..

Відповідач-2 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача-1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що постановою інспектора капрала поліції 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в Черкаській області Яковенко Олега Сергійовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 28.05.2023 серія ЕАС №7065969 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн..

За фабулою постанови, 28.05.2023 09:22:04 АД М-05 Київ-Одеса, 210 км, позивач керуючи автомобілем TOYOTA CAMRY (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухався зі швидкістю 74 км/год. в зоні дії знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 50км/год., перевищив встановлену швидкість руху більш як на 20 км/год. Швидкість вимірювалась приладом ТruСаm ТС000735, чим порушив п.12.9 б ПДР - перевищення водіями ТЗ встановлених обмежень швидкості руху передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач, вважаючи постанову протиправною та незаконною, звернувся до суду з позовом про її скасування та закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, скасовуючи спірну постанову та закриваючи провадження у справі, дійшов висновку, що посилання відеофайли, які долучені на DVD диску, та на яких ґрунтуються висновки відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого положеннями ч.1 ст.122 КУпАП, в оскарженій постанові відсутні, що свідчить про недотримання поліцейським усіх вимог щодо форми та змісту вказаної постанови, а тому такі докази не можуть вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 цього Закону унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З метою забезпечення безпеки дорожнього руху на дорогах встановлюється безпечна та максимальна швидкість з якою дозволено рухатися транспортним засобам на певних ділянках доріг. Відтак, згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.9. б) Правил дорожнього руху, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих

Дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості»: забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 зазначеного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Як зазначено в оскарженій постанові, порушення п. 12.9 (б) ПДР встановлено інспектором за допомогою відповідного технічного засобу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 000735).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог п.4 ч.2 ст.283 КУпАП, в оскарженій постанові міститься посилання про використання технічного засобу, яким було зафіксовано порушення, передбачене п. 12.9 (б) ПДР, а саме міститься посилання на прилад TruCAM серійний номер TC 000735.

Також відповідачем надані свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/25701 та експертний висновок Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 07 вересня 2021 року щодо використання приладу TruCАМ LTI 20/20 TС000735.

В якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було надано відеозапис з приладу TruCAM LTІ 20/20 серійний номер TC 000735, файли на якому підписані кваліфікованим електронним підписом, а тому цей відеозапис є належними та допустимим доказом у справі.

При цьому, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

З приводу доводів позивача, що використання приладу TruCАМ здійснювалось інспектором в ручному режимі, варто зазначити, що лазерний вимірювач TruCАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, та, крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювання швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 може використовуватись як в мобільному так і в статичному положенні. Тобто поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Під час фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад автоматично здійснює фотографування транспортного засобу порушника.

Оскільки лазерний вимірювач за своєю конструкцією відноситься до ручних вимірювачів, однак вимірювання вказаним приладом здійснюється автоматично, суд вважає безпідставними доводи позивача з приводу того, що при вимірюванні швидкості руху працівниками поліції відбулась похибка, оскільки пристрій вимірювання швидкості не був закріплений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції. Будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом TruCam LTI 20/20 вимірювань швидкості руху автомобіля під керування позивача, позивачем до суду не надано.

Як вбачається з роздруківки фотозображення та відеозапису з TruCam, долученого до відзиву на позов, на ньому міститься зображення дати, часу заміру швидкості, марки на номеру автомобіля, а також місця розташування приладу, які дають змогу чітко ідентифікувати порушника та обставини правопорушення. Наявним в матеріалах справи фотознімком, зробленим за допомогою вказаного приладу, зафіксовано рух автомобіля TOYOTA CAMRY (д.н.з. НОМЕР_1 ) зі швидкістю 73 км/год на 210 км автошляху М-05, де обмежена максимальна швидкість руху 50 км/год.

Також колегія суддів вважає необхідним зазначити, що згідно оскаржуваної постанови, позивач притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення саме п. 12.9. (б) ПДР України, який передбачає, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил з посиланням в постанові на наявність в тому числі знаку, передбаченого п. 3.29 ПДР України.

Відповідачем-1 надано відеозапис з портативного нагрудного відеореєстратора інспектора та фотозображення місць розташування дорожніх знаків 5.76 та 3.29 на 210 км автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, факт порушення позивачем ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП є належно встановленим та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Позивач, в свою чергу, не спростував факту виявленого правопорушення, судом встановлено правомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності, тому відсутні підстави як для скасування оскарженої постанови відповідача, так і для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Оскільки в задоволенні позовних вимог слід відмовити, не підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, на стадії апеляційного розгляду, в розмірі 4 000 грн., заявлені представником позивача.

Керуючись ч.3 ст.272, п.2 ч.1 ст.315, 317, ст.ст.322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2023 року у справі № 334/4378/23 (2-а/334/50/23) - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак