Справа № 420/2939/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2939/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.04.2023 р. № 07-1551 на суму 7922,83 грн; від 05.04.2023 р. № 07-1551 на суму 10980,00 грн; від 05.04.2023 р. №0-1551 на суму 75377,90 грн; від 05.04.2023 р. № 0-1551 на суму 11895,00 грн.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення форми за податковий період 2020-2023 роки, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Позивач не погоджується з даним податковим повідомлення, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки зазначене нерухоме майно за всіма своїми будівельно - технічними характеристиками є промисловими будівлями, а тому відповідно до підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України на них не повинен нараховуватись та сплачуватись податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

12.02.2024 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив в обґрунтування якого зазначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п.п. 266.5.1. п. 266.5 ст.266 Кодексу). На підставі вищезазначеного та ст. 102 Кодексу, Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано в автоматичному режимі, фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), податкові повідомлення рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2020-2022 роки. Вказані податкові повідомлення рішення було направлено на податкову адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, але платником не отримано. Рекомендований лист повернено до Головного управління ДПС в Одеській області 10.06.2023 за закінченням строку зберігання та вважається врученим відповідно п. 42.4 ст. 42 Кодексу. Згідно з п.п. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 08.04.2003 року за номером 0067799.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.02.2024 року № 365071230, за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться нежитлова будівля, загальною площею (кв.м.) 2521. У власності ОСОБА_1 перебуває 46/100 частки.

Також, за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться адміністративно-господарський комплекс, загальною площею (кв.м.) 366, Опис: складається з адміністративної будівлі літ. "А", ганок літ. "а", площею 10,4 кв.м., ганок "а1" площею 7,7 кв.м.

У власності ОСОБА_1 перебуває 1/2 частки.

Відповідно до технічного паспорта за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться адміністративно-господарський комплекс.

05.04.2023 року ГУ ДПС в Одеській області прийняті податкові повідомлення рішення форми «Ф» по сплаті податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки за 2020-2022 роки:

- за 2020 рік від 05.04.2023 №07-1551 на суму 7922,83 грн. ( АДРЕСА_2 );

- за 2021 рік від 05.04.2023 №07-1551 на суму 10980,00 грн. ( АДРЕСА_2 );

- за 2022 рік від 05.04.2023 №0-1551 на суму 75377,90 грн. ( АДРЕСА_1 );

- за 2022 рік від 05.04.2023 №0-1551 на суму 11895,00 грн. ( АДРЕСА_2 ).

Податкові повідомлення-рішення направлялися на адресу позивача, однак були повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 Податкового кодексу України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За змістом підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до абз.2 п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом "є" 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (підпункт "є" в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

За приписами пункту 30.2 статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Відповідно дост.25 ПК України ставкою податку визнається розмір податкових нарахувань на (від) одиницю (одиниці) виміру бази оподаткування.

Базовою (основною) ставкою податку визначається ставка, що визначена такою для окремого податку відповідним розділом цього Кодексу(п.п.26.1 ст.26 ПК України).

Згідно з ст. 28 ПК України абсолютною (специфічною) є ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється як фіксована величина стосовно кожної одиниці виміру бази оподаткування.

Відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування.

Під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи, як ставка податку(п.п.7.1.4 п.7.1 ст.7 ПК України).

Тобто, базова (основна) ставка є в структурі кожного податку (збору).

Відповідно до п.10.3 ст.10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Підпунктом12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України передбачено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.12.3 ст.12 ПУ України (в редакції, чинній на дату прийняття рішення про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Висновки суду.

З аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначенихст.10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Щодо відсутності розрахунку податку у податковому повідомленні рішенні, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 розділу II «Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Згідно з підпунктом267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до п. 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року за № 1204, контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення за такими формами у випадках, якщо: податкове повідомлення - рішення «Ф» - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства (додаток 1);

Відповідно до додатку № 1 до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, яким затверджено форму «Ф» податкового повідомлення-рішення, передбачено, що розрахунок податкового зобов`язання додається.

Судом встановлено, що такий розрахунок податкового зобов`язання позивачу не направлявся.

Щодо не застосування відповідачем податкових пільг відносно нерухомого майна на підставі пп. «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст. 266 ПК України.

Із системного аналізу положень податкового законодавства вбачається, що підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2021 року у справі №812/1800/18 дійшов висновку, що обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм "будівлі промисловості", лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

В силу вимог підпункту 14.1.1291 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

При цьому, Податковий кодекс України не містить обмежень щодо використання чи невикористання таких об`єктів.

Також, суд звертає увагу на те, що при віднесенні об`єктів нежитлової нерухомості позивача до об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, необхідно дотримуватись умов, визначених підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу, та враховувати рішення органів місцевого самоврядування в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та документи, які підтверджують право власності на таку нерухомість з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Так, наказом Міністерства економіки України затверджено і введено в дію національний класифікатор НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд"( далі - НК 018:2023), призначений для застосування органами державної влади та місцевого самоврядування, а також та іншими користувачами.

До групи "Будівлі промислові та склади" (код 125), клас "Будівлі промислові" (1251), включає будівлі, що використовуються для промислового виробництва, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні тощо.

Як видно з матеріалів справи, позивачу належать на праві сумісної власності частки об`єкту нерухомого майна, а саме: адміністративно-господарський комплекс, за адресою: вул. Дальня, ж/м «Савіньон», буд. 45, с. Лиманка, Овідіопольський район, Одеська область.

Відповідно до висновку експерта № 9-03/2024-1, вказаний адміністративно-господарський комплекс належить до групи «Промислові та складські будівлі» (код 125), клас «Будівлі промислові» (1251), тип майстерні.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником 46/100 частки нежитлової будівлі, загальною площею 2521 кв.м., що складається з: магазин, А, склад, Б, склад, В, адміністративна будівля, Г, склад, Д, навіс, Е, котельна, К, навіс, М, огорожа, №1-3, мостіння, І, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вулиця Балківська, будинок 108.

Відповідно до висновку експерта № 9-03/2024, виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, належить до групи «Промислові та складські будівлі» (код 125), клас «Будівлі промислові» (1251), що використовується для промислового виробництва.

Таким чином, наведене дає підстави вважати, що належний позивачу «адміністративно-господарський комплекс» та «виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами» за своїми характеристиками та цільовим використанням відповідає категорії будівель промисловості на які поширюється дія пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а отже таке нерухоме майно не може бути об`єктом оподаткування.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті податковим органом неправомірно.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.8 ст. 283 КАС України рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Розподіл судових витрат.

Згідно з вимогами ст.139 КАС України судові витрати не стягуються, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 132, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 05.04.2023 р. № 07-1551 на суму 7922,83 грн; від 05.04.2023 р. № 07-1551 на суму 10980,00 грн; від 05.04.2023 р. №0-1551 на суму 75377,90 грн; від 05.04.2023 р. № 0-1551 на суму 11895,00 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко