Справа № 420/19850/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, що полягає у не внесенні до облікових показників інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформаційної системи Державної податкової служби України інформацію про скасування заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 8009,89 гривень;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Одеській області відобразити в облікових показниках інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформаційної системи Державної податкової служби України інформацію про скасування заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 8009,89 гривень;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску від 26.11.2021 року №Ф-239732-51 в розмірі 11 309,89 гривень станом на 01.01.2021 року. Платником податків ОСОБА_2 із загального обсягу суми боргу визнано заборгованість за 4 квартал 2020 року та сплачено її в розмірі 3 300,00 гривень. Інша сума заборгованості в розмірі 8 009,89 гривень платником податків не визнана та оскаржена до адміністративного суду.

Як зазначає позивач, судовим рішенням у справі №420/27139/21 скасовано вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2021 року №Ф-239732- 51 в частині нарахованих сум в розмірі 4047,47 гривень станом на 01.01.2020 року та 5256,24 гривень за 1-3 квартали 2020 року.

У подальшому позивач звернувся до контролюючого органу із запитом про надання інформації, серед якої (п. 3) він запитував про підставу виникнення податкового боргу в розмірі 8009,89 гривень та період, за який цей борг виник. Листом від 01.02.2023 року №2501/6/15-32-24-07-06 Головне управління ДПС в Одеській області повідомило, що в інтегрованій картці платника рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 8009,89 гривень, нарахована: за 1 квартал 2020 року у сумі 492,71 гривень; за 2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 гривень; за 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 гривень; за 4 квартал 2020 року у сумі 3300,00 гривень.

Також контролюючий орган зазначив, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року у справі №420/27139/21 не є підставою для скасування нарахувань і коригування показників інтегрованої картки платника.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області, що полягає у не внесенні до облікових показників інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформаційної системи ДПС України інформації про скасування заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 8009,89 гривень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах позивач посилався на положення Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2021 року №5. А також наполягав на тому, що у разі скасування вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску в судовому порядку, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/ коригування в інтегрованій картці платника дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Позивач вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року у справі №420/27139/21, з огляду на приписи пункту 2 глави 4 розділу V Порядку, є підставою для скасування нарахувань і коригування показників інтегрованої картки платника. А тому відмова контролюючого органу здійснити коригування показників інтегрованої картки платника в частині скасування записів про наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску у сумі 8009,89 гривень на підставі судового рішення, є протиправною.

Ухвалою від 08.08.2023 року позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору.

21.08.2023 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 28.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Електронний примірник ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками доставлені в електронний кабінет Головного управління ДПС в Одеській області.

Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не поданий.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано вимогу № Ф-239732-51 від 26.11.2021 року про сплату боргу (недоїмки), якою ОСОБА_1 повідомлено, що заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 11309,89 грн. за 2019-2020 роки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року по справі № 420/27139/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2022 року, скасовано вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2021 року №Ф-239732-51 в частині нарахованих сум в розмірі 4047,47 гривень станом на 01.01.2020 року та 5256,24 гривень за 1-3 квартали 2020 року.

Також судом встановлено, що суму нарахованого єдиного внеску за 4 квартал 2020 року позивачем визнано та сплачено 24.12.2021 року, що підтверджується платіжним документом (а.с. 10).

У зв`язку з тим, що в електронному кабінеті платника податків з`явилося повідомлення про виникнення податкового боргу в розмірі 8009,89 гривень, 03.01.2023 року позивач звернувся до Головного управління ДПС в Одеській області з запитом, в якому, зокрема, просив надати інформацію про податковий борг в розмірі 8009,89 гривень, про підставу його виникнення та період, за який цей борг виник, а також про те, який статус цього повідомлення про виникнення податкового боргу у розумінні Податкового кодексу України (а.с. 11).

Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 01.02.2023 року вих. №2501/6/15-32-24-07-06 у відповідь на запит позивача від 03.01.2023 року (вхідний номер Головного управління ДПС 377/6 від 03.01.2023) повідомлено, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) зареєстрований 10.08.2017 року та перебував на обліку у Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Херсонська ДПІ (Херсонський район). 27.05.2022 року платник податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) змінив місце реєстрації та перебуває на податковому обліку в Приморській ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області, як фізична особа, що здійснює діяльність згідно обраного основного виду діяльності «Діяльність у сфері права», та займається незалежною професійною діяльністю, стан платника 0 - платник податків за основним місцем обліку. З 14.12.2022 року ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) перебуває на спрощеній системі оподаткування - 3 група єдиного податку, як фізична особа - підприємець.

Щодо нарахувань по єдиному внеску в листі зазначено, що станом на 27.01.2023 року в ІКП єдиного внеску кбк 71040000 рахується недоїмка у сумі 8009,89 грн.:

21.04.2020 року проведено нарахування в автоматичному режимі за 1 квартал 2020 року у сумі 492,71 грн.;

20.07.2020 року проведено нарахування в автоматичному режимі за 2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн.;

19.10.2020 року проведено нарахування в автоматичному режимі за 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн.;

19.01.2021 року проведено нарахування в автоматичному режимі за 4 квартал 2020 року у сумі 3300,00 грн.

Також у листі відповідач зазначив, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року та постанова П`ятого апеляційного суду від 04.10.2022 року не є підставою для скасування нарахувань, а підлягає скасуванню лише вимога від 26.11.2021 року № Ф-239732 - 51, що не є підставою для коригування показників інтегрованої картки платника.

Вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області, що полягає у не внесенні до облікових показників інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформації про скасування заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 8009,89 гривень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах , встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі за текстом Закон № 2464-VI).

Стаття 1 Закону № 2464-VI надає визначення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема:

єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VI, облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах праці, трудових відносин та зайнятості населення, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковим органом шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", - здійснюється на підставі відомостей про державну реєстрацію створення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, скасування державної реєстрації їх припинення, наданих згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", у день отримання зазначених відомостей.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

При цьому, за приписами ч. 12 ст. 9 Закону № 2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 Закону № 2464-VI адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227, Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Стаття 13 Закону № 2464-VI визначає права податкових органів, зокрема, згідно пунктів 6-7 ч. 1 цієї статті, податкові органи мають право:

застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом;

стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Стаття 25 Закону № 2464-VI передбачає заходи впливу та стягнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній на момент прийняття оскарженої до суду вимоги) податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року по справі № 420/27139/21, що набрало законної сили 04.10.2022 року, скасовано вимогу Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2021 року №Ф-239732-51 в частині нарахованих сум в розмірі 4047,47 гривень станом на 01.01.2020 року та 5256,24 гривень за 1-3 квартали 2020 року.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 21 грудня 2020 року № 790) затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція №449).

Відповідно до пункту 6 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 або іншими положеннями Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 або іншого положення Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Отже, у зв`язку з набранням законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року по справі № 420/27139/21, вимога Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2021 року №Ф-239732-51 в частині нарахованих сум в розмірі 4047,47 гривень станом на 01.01.2020 року та 5256,24 гривень за 1-3 квартали 2020 року, - вважається відкликаною з 04.10.2022 року.

З метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 затверджений Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок №5).

Цей Порядок визначає правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Згідно визначення пункту 1 розд. І Порядку №5, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції; облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників; облікові показники - показники в ІКП, які породжуються у процесі перетворення у підсистемах інформаційної системи первинних показників.

Відповідно до пунктів 4-5 розд. І Порядку №5, відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів. Дії працівників територіальних органів ДПС під час відображення в інформаційній системі первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії.

Відповідно до п. 1 гл. 1 розд. ІІ Порядку №5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Відображення в інформаційній системі результатів адміністративного та/або судового оскарження донарахованих сум з відповідним перенесенням до ІКП регламентується главою 4 розділу V Порядку №5.

Згідно з п. 1 глави 4 розділу V Порядку №5, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є: скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви); ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Згідно з п. 2 глави 4 розділу V Порядку №5, залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами:

4) інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

Статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».

Під час часткового скасування формується нове податкове повідомлення-рішення / рішення/ вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

Під час збільшення зазначених сум у податковому повідомленні-рішенні / рішенні / вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску формується податкове повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані в пункті 2 підрозділу 1 цього розділу).

На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Вручено, судовий розгляд»), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/ зменшення суми.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/ судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №825/999/17, від 26 лютого 2019 року у справі №805/4374/15-а, від 25 березня 2020 року у справі №826/9288/18.

Як встановлено судом, відповідач в листі від 01.02.2023 року вих. №2501/6/15-32-24-07-06 на запит позивача щодо нарахувань по єдиному внеску зазначив, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року та постанова П`ятого апеляційного суду від 04.10.2022 року не є підставою для скасування нарахувань, а підлягає скасуванню лише вимога від 26.11.2021 року № Ф-239732 - 51, що не є підставою для коригування показників інтегрованої картки платника.

Суд не погоджується з наведеними твердженнями відповідача. Доводи відповідача про те, що скасування вимоги від 26.11.2021 року № Ф-239732 51 не є підставою для коригування показників інтегрованої картки платника є необґрунтованими та суперечать інтересам платника податків та правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року в адміністративній справі №826/9288/18.

Як вже було зазначено, у зв`язку з набранням законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 року по справі № 420/27139/21, вимога Головного управління ДПС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2021 року №Ф-239732-51 в частині нарахованих сум в розмірі 4047,47 гривень станом на 01.01.2020 року та 5256,24 гривень за 1-3 квартали 2020 року, - вважається відкликаною з 04.10.2022 року.

Таким чином, суд доходить висновку, що облік відповідачем станом на 27.01.2023 року в ІКП єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації (кбк) 71040000 недоїмки у сумі 8009,89 грн. не відповідає фактичним обставинам справи та є безпідставним.

Так, недоїмка за 1 квартал 2020 року у сумі 1 039,06 грн., за 2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн. та 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн. скасована разом з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2021 року №Ф-239732-51.

Недоїмку за 4 квартал 2020 року у сумі 3300,00 грн. позивачем визнано та сплачено 24.12.2021 року (а.с. 10).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні правові підстави для обліку станом на 27.01.2023 року в ІКП єдиного внеску кбк 71040000 недоїмки у сумі 8009,89 грн., внаслідок чого позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, що полягає у не внесенні до облікових показників інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформаційної системи Державної податкової служби України інформації про скасування заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 8009,89 гривень - підлягають задоволенню.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналіз норм ст. 245 КАС України, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача. Якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, суд доходить висновку, що зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків у спірних правовідносинах є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, такий спосіб відповідає вимогам чинного законодавства та не позбавляє суб`єкта владних повноважень дискреційного розсуду, адже такий обов`язок прямо передбачений нормативно-правовим актом. Отже є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області відобразити в облікових показниках інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформаційної системи Державної податкової служби України інформацію про скасування заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску кбк 71040000 у сумі 8009,89 гривень.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Позивач заявив вимогу про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, вказуючи, що внаслідок зазначеної вище протиправної бездіяльності відповідача, що потягло докладання додаткових зусиль для звернення до суду за захистом своїх порушених прав (інтересів), зокрема, складання позовної заяви і підготовка доказів, зазнав суттєвого розчарування від органів державної виконавчої влади, глибокої недовіри до них та інші негативні емоції.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст.23 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України) (п.57).

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз.2 п.5 постанови).

Суд вважає, що у даній справі позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання моральної шкоди, які повинні ґрунтуватися на відповідних доказах, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, розміру моральної шкоди, не зазначено, на яких критеріях розрахунку базується заявлена позивачем до відшкодування сума у розмірі 5000 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог у цій частині позову слід відмовити.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За викладених обставин, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява у справі подана через систему «Електронний суд».

Позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру (вимога зобов`язального характеру є похідною) та вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Згідно пункту 13 частини другої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст вказаної норми вказує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди, заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад, визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). За такого правового регулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.

Подібні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 2 травня 2019 року у справі №9901/167/19 та Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №820/5268/17, постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 597/664/18 та від 26.01.2023 у справі № 500/6796/21.

Отже, сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду адміністративного позову (за вимоги немайнового характеру) становить 858,88 грн. (2684*0,04)*0,8=858,88грн). При цьому, вимога про відшкодування моральної шкоди судовим збором не оплачується.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.3 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог (судовий збір 858,88грн. за задоволені вимоги) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 21, 56, 72, 77, 90, 132, 139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області, що полягає у невнесенні до облікових показників інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформаційної системи Державної податкової служби України інформації про скасування заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску кбк 71040000 у сумі 8009,89 гривень.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області відобразити в облікових показниках інтегрованої картки платника ОСОБА_1 інформаційної системи Державної податкової служби України інформацію про скасування заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску кбк 71040000 у сумі 8009,89 гривень.

У решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів