Справа № 280/7642/23
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2024 року м. Дніпросправа № 280/7642/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року (суддя Сіпака А.В., повне судове рішення складено 30 листопада 2023 року) в справі №280/7642/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25% від місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, яка передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 18 календарних років військової служби; визнання протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року; зобов`язання виплатити додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01 лютого 2023 року по 31 березня 2023 року в розмірі 100000 грн. пропорційно в розрахунку участі у бойових діях на місяць.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 18 (вісімнадцять) календарних років служби; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині задоволених вимог з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Судом не встановлено, що позивачем оформлена пенсія за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» чи є позивач пенсіонером, а позивач не звертався із рапортом про виплату йому допомоги, яка є предметом спору.

Одноразова допомога виплачена (або позивач набув право на виплату) при звільненні у запас з НОМЕР_2 бригади Командування Сухопутних військ ЗСУ, тому й вимоги про виплату допомоги позивач має пред`являти саме такій військовій частині.

Вважає необґрунтованим відмову суду першої інстанції у залученні до участі в справі як третіх осіб військової частини НОМЕР_3 та обласного ТЦК та СП, оскільки позивач набув прав на виплату допомоги у 2018 році при завершенні військової служби в іншій військовій частині.

Також зазначає про неправильний розрахунок вислуги років позивача.

Відповідно до постанови № 393 грошова допомога виплачується особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, а при повторному звільненні з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Позивач має 10 повних календарних років вислуги, висновок суду першої інстанції про наявність у позивача 18 повних років в календарному обчисленні не підтверджений доказами.

Відповідачем сплачено позивачу вихідну допомогу за 5 років військової служби саме в цій частині в сумі 31 тис. грн.

Вважає, що арифметично слід обраховувати вислугу років для отримання винагороди 10-5=5, а не 18 років.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та в подальшому на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17 серпня 2023 року штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , сержанта із матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17 серпня 2023 року № 101-РС у запас за пп. «ґ» (через сімейні обставини або інші поважні причини) відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», строк дії контракту спливає 28 липня 2024 року, з 17 серпня 2023 року вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 17 серпня 2023 року виключити зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Вислуга років у Збройних Силах України станом на 17 серпня 2023 року становить: календарна 18 років 02 місяці 19 днів, пільгова 01 рік 04 місяці 14 днів, загальна 19 років 07 місяців 03 дні.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17 серпня 2023 року не передбачав виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ.

Суд першої інстанції вважав, що позивач як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких наведений у пп. «ґ» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за наявності вислуги років, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII. Розмір такої допомоги визначається у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивача.

Врахувавши, що на день звільнення з військової служби позивач мав вислугу більше 18 років, правові підстави звільнення позивача з військової служби, а також відсутність доказів існування підстав, з якими п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ пов`язує невиплату одноразової грошової допомоги, не набуття позивачем права на отримання такої допомоги під час попереднього звільнення з військової служби через відсутність на день звільнення достатньої вислуги років, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 набув право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні на підставі п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ як військовослужбовець, який звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини і який має вислугу 10 років і більше.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 тис. грн, через відсутність доказів, які б слугували підставою для виплати такої винагороди (бойові накази, журнали бойових дій, рапорт командира підрозділу та довідка командира військової частини за формою додатку №1 до цього Окремого доручення).

Відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржене в частині задоволених позовних вимог.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованими висновки, які слугували підставою для задоволення частини вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17 серпня 2023 року штаб-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , сержанта із матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17 серпня 2023 року № 101-РС у запас за пп. «ґ» (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», строк дії контракту спливає 28 липня 2024 року, наказано з 17 серпня 2023 року вважати таким, що справи та посаду здав та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17 серпня 2023 року виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

За змістом цього наказу вислуга років у Збройних Силах України станом на 17 серпня 2023 року становить: календарна - 18 років 02 місяці 19 днів, пільгова - 01 рік 04 місяці 14 днів, загальна - 19 років 07 місяців 03 дні.

Наказ №229 від 17 серпня 2023 року не містить відомостей про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання наявності підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Абзацом другим пункту другого статті 15 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

За змістом абзацу четвертого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

За положеннями абзацу шостого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17 липня 1993 року № 393 (далі постанова № 393, застосовується в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро, особам із спеціальними званнями Бюро економічної безпеки, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац восьмий пункту 10 постанови № 393).

Відтак, у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, такі військовослужбовці мають право на одноразову грошову допомогу за наявності саме календарної вислуги 10 років і більше.

Відповідно, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач як військовослужбовець, який звільнений з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин та має загальну вислугу років, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту другого статті 15 Закону №2011-XII.

Апелянт вказує, що в цій справі не встановлено, що позивачем оформлена пенсія за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чи є позивач пенсіонером, а позивач не звертався із рапортом про виплату йому допомоги, яка є предметом спору.

З цього питання суд зазначає, що Закон № 2011-ХІІ не пов`язує виплату одноразової грошової допомоги, яка передбачена абзацом другим пункту другого статті 15 цього закону, із призначенням особі пенсії, а не звернення позивача із рапортом до військової частини з питання виплати такої грошової допомоги, не обмежує позивача у праві звернення до суду з питання захисту порушеного права на отримання такої допомоги.

Доводи апелянта про те, що одноразова допомога виплачена (або позивач набув право на виплату) при звільненні у запас з НОМЕР_2 бригади Командування Сухопутних військ ЗСУ, тому й вимоги про виплату допомоги позивач має пред`являти саме такій військовій частині, суд відхиляє, адже позивач проходив військову службу саме у складі військової частини НОМЕР_1 , звільнений з військової служби саме наказом військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17 серпня 2023 року № 101-РС у запас за пп. «ґ» (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17 серпня 2023 року виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 17 серпня 2023 року.

Аргумент апелянта про необґрунтованість відмови суду першої інстанції у залученні до участі в справі як третіх осіб військової частини НОМЕР_3 та обласного ТЦК та СП, оскільки позивач набув прав на виплату допомоги у 2018 році при завершенні військової служби в іншій військовій частині, а також що при повторному звільненні з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, суд відхиляє.

По-перше, судом першої інстанції у належний процесуальний спосіб розглянуте клопотання про залучення до участі в справі третіх осіб та ухвалою від 30 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні цього клопотання.

По-друге, апелянтом не приведено доводів, яким чином рішення в цій справі вплине на права та обов`язки цих осіб.

Стосовно питання неврахування судом того, що позивач набув прав на виплату допомоги у 2018 році при завершенні військової служби в іншій військовій частині, а також що при повторному звільненні з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, суд зазначає таке.

Судом першої інстанції досліджено це питання та встановлено, що згідно із відомостями довідки про проходження військової служби позивач проходив службу на таких посадах: з 01.08.1987 по 24.10.1988 курсант Ставропольського ВВАУПШ (01 рік 02 місяці); з 24.10.1988 по 16.01.1989 водій військової частини НОМЕР_4 (02 місяці); з 16.01.1989 по 12.07.1989 командир відділення військової частини НОМЕР_4 (05 місяці); з 12.07.1989 по 04.10.1989 в списках Ставропольського ВВАУПШ (02 місяці); з 22.07.1994 по 22.07.1996 водій-електрик військової частини НОМЕР_5 (2 роки 00 місяців); з 06.11.1996 по 01.03.1999 начальник радіостанції військової частини НОМЕР_6 (2 роки 03 місяці); з 01.02.2015 по 18.03.2015 курсант військової частини НОМЕР_7 (01 місяць); з 18.03.2015 по 07.04.2016 старший вогнеметник військової частини НОМЕР_7 (1 рік 00 місяців); з 30.06.2016 по 14.07.2016 курсант військової частини НОМЕР_8 (15 днів); з 14.07.2016 по 30.09.2016 командир відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 (02 місяці); з 30.09.2016 по 30.12.2016 командир відділення гарматної артилерійської батареї гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 (03 місяці); з 19.03.2018 по 16.04.2019 головний сержант польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 (01 рік 00 місяців); з 16.04.2019 по 25.07.2019 командир господарчого взводу роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (03 місяці); з 25.07.2019 по 29.11.2021 старший технік роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (02 роки 04 місяці); з 29.11.2021 по 24.02.2022 -? ? старший технік роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (02 місяці); з 24.02.2022 сержант із матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (01 рік 05 місяців).? ?

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що на час попереднього звільнення позивача з військової служби, а саме з військової частини НОМЕР_3 , останній не набув права на отримання грошової допомоги по причині недостатності вислуги років.

Враховуючи положення абзацу шостого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ та той факт, що при попередньому звільненні з військової служби позивач не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, саме відповідач має виплатити позивачу одноразову грошову допомогу за весь період календарної служби.

Посилання апелянта на неправильний розрахунок вислуги років позивача, адже позивач має 10 повних календарних років вислуги, а висновок суду першої інстанції про наявність у позивача 18 повних років в календарному обчисленні не підтверджений доказами, суд відхиляє.

Суд вказує, що саме наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17 серпня 2023 року містить положення про розмір вислуги років позивача у Збройних Силах України станом на 17 серпня 2023 року, а саме календарної - 18 років 02 місяці 19 днів, пільгової - 01 рік 04 місяці 14 днів, загальної - 19 років 07 місяців 03 дні.

Цей наказ є чинним, не скасований, тому судом приймається як належний та достовірний доказ того факту, що позивач на час звільнення з військової служби має 18 повних років календарної вислуги років.

Твердження відповідача про виплату позивачу вихідної допомогу за 5 років військової служби саме в цій частині в сумі 31 тис. грн. не стосуються предмету доказування в цій справі, адже предметом доказування є виплата одноразової грошової допомоги, а не вихідної допомоги.

Арифметичний розрахунок вислуги років, приведений відповідачем, є невірним та спростовується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 17 серпня 2023 року.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про набуття ОСОБА_1 права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні на підставі п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ як військовослужбовцем, який звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини і який має вислугу 10 років і більше, а також про те, що розмір одноразової грошової допомоги, право на яку набув позивач, становить 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто за 18 років.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржене, тому судом не переглядається.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року в справі № 280/7642/23 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року в справі № 280/7642/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 28 березня 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 28 березня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов