Справа № 753/19796/23
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/66/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Шаповалова К.В.

за участі секретаря судового засідання Давидюк В.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Столяра О.А.

представника відповідача Кирилюка Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві, Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Дарницького УП ГУ НП в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/19796/23 між суддями від 01 листопада 2023 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично матеріали справи передано судді 3 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

14 листопада 2023 року до суду на виконання вимог вищезгаданої ухвали від позивача надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява у новій редакції, де позивач зазаначає відповідачами Головне управління національної поліції у м. Києві та Дарницьке управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві.

23 листопада 2023 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" надійшли відомості щодо зареєстрованого місця проживання позивача.

Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.

15 січня 2024 року до суду від відповідача ГУ НП в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, до якого також було долучено клопотання про розгляд справи з викликом учасників у судове засідання, яке обґрунтоване тим, що відповідач вважає за необхідне клопотати перед судом про виклик і допит свідків у даній справі - інспекторів Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , якими було складено постанову, яка оскаржується позивачем. Окрім того, представник відповідача зазначає, що має бажання надати усні пояснення стосовно спору.

У період з 17 по 19 січня 2024 року включно суддя була відсутня на роботі через тимчасову непрацездатність.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року справі призначено судове засідання на 19 лютого 2024 року о 10-00 год.

У судове засідання 19 лютого 2024 року учасники справи не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятість в іншому судовому процесі. Причини неявки уповноважених представників відповідачів суду повідомлено не було, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями. Розгляд справи було відкладено на 4 березня 2024 року.

Судове засідання 4 березня 2024 року було відкладено на 11 березня 2024 року.

У судовому засіданні 11 березня 2024 року було задоволено клопотання представника відповідача ГУ НП в м. Києві про виклик свідків та заслухано пояснення учасників справи. У розгляді справи оголошено перерву до 22 березня 2024 року.

У судовому засіданні 22 березня 2024 року допитано як свідків інспекторів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , досліджено письмові докази, а також запис з нагрудної камери працівників поліції, що був долучений до відзиву відповідачем.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, доводи відзиву на позовну заяву, докази долучені до нього, зокрема запис з нагрудної камери працівників поліції, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, допитавши свідків, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАГ № 1096482 від 27 червня 2023 року старшим лейтенантом Дарницького УП ГУНП в м. Києві Щасним В.В. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 183 КУпАП, а саме те, що ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик по спецлінії 102 з приводу домашнього насильства з боку колишнього чоловіка, хоча такої події не було. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на неї штраф в розмірі 850 грн.

Не погоджуючись із такою постановою працівників поліції ОСОБА_1 звернулась до начальника Дарницького УП ГУНП в м. Києві із скаргою, в якій просила скасувати постанову ЕАГ № 1096482 від 27 червня 2023 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.

Листом від 7 серпня 2023 року позивачку було повідомлено про те, що в ході розгляду звернення не було встановлено даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення та у зв`язку з неможливістю внесення відповідної інформації до ЄРДР, матеріали були надіслані до сектору протидії домашнього насильства для розгляду.

Як вбачається із долученого до позовної заяви листа, вказану відповідь позивачка отримала 31 серпня 2023 року після чого 9 вересня 2023 року звернулась із цим позовом до суду.

Не погоджуючись із постановою працівника поліції та звертаючись із відповідним позовом до суду позивач вказала, що між нею та колишнім чоловіком триває судовий процес поділу спільного майна, зокрема квартири, в якій вони на цей час разом мешкають. ЇЇ колишній чоловік є колишнім працівником поліції. 27 червня 2023 року у них виник конфлікт щодо пральної машини, чоловік не давав можливості її прати речі, вимикав пральну машину, кидався на неї з кулаками, кричав, що поб`є її, виражався нецензурними словами, розбив скло на дверях у ванну кімнату. Вона дуже злякалась, побігла до своєї кімнати та кричала, щоб їй хтось допоміг, а потім десь о 23:30 год викликала працівників поліції по лінії 102. Коли вони приїхали, то повідомили, що потрібна інша група, та, яка займається фактами домашнього насильства та сказали їй, що викличуть відповідну групу. Коли приїхали інші працівники поліції, вона розповіла їм, що трапилось, але вони їй повідомили, що якщо у неї немає доказів її слів (відео запису тощо), то немає сенсу писати заяву на колишнього чоловіка. Також вона повідомила працівникам поліції про те, що у її колишнього чоловіка є зброя, чоловік заперечував вказаний факт та коли він відкрив працівникам поліції сейф там дійсно не було зброї. При цьому один із працівників поліції, перевіривши інформацію на планшеті, сказав її чоловіку, що його зброя перебуває у розшуку з 2017 року. Потім працівник поліції сказав її чоловіку писати пояснення, а їй сказав, що писати не обов`язково, проте вона наполягла на тому, щоб написати пояснення, які віддала потім працівникам поліції. Фото цих пояснень вона залишила собі, проте, до відзиву працівники поліції долучили лише пояснення її колишнього чоловіка, а її чомусь ні. Прочитавши пояснення її колишнього чоловіка, працівник поліції сказав їй, що складає на неї постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за завідомо безпідставний виклик працівників поліції, оскільки на його власний розсуд відсутня події домашнього насильства. Просила суд позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що працівники поліції безпідставно притягнули позивачку до адміністративної відповідальності, а тому просив скасувати відповідну постанову та закрити провадження у справі.

Представник відповідача ГУ НП в м. Києві у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, вказав, що працівники поліції, які прибули за викликом позивачки до місця її та її колишнього чоловіка проживання не виявили жодних ознак домашнього насильства, оскільки між колишнім подружжям відбулась звичайна сімейна сварка, жодних ознак, які б утворювали в діях чоловіка позивачки склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП працівниками поліції не було встановлено, ніхто із скаргами та заявами до них не звертався. Позивачка відмовилась від написання заяви та не могла пояснити працівникам поліції, чому викликала їх, отже позивачка зловживала своїми правами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій щодо безпідставного виклику працівників поліції та бажала настання негативних наслідків. Таким чином, працівниками поліції повно, всебічно та об`єктивно було розглянуто питання щодо наявності в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП та правомірно притягнуто її до адміністративної відповідальності. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є інспектором сектору протидії домашньому насильству, 27 червня 2023 року він разом з іншим інспектором сектору виїхали за викликом (Київ 55) за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 повідомила їм, що колишній чоловік вчинив відносно неї домашнє насильство, вони дослідили всі обставини, вивчили письмові пояснення колишнього чоловіка заявниці та встановили відсутність будь-яких доказів вчинення домашнього насильства відносно заявниці, як наслідок відсутність події адміністративного правопорушення. Чоловік заявниці поводив себе спокійно, не кричав, не ображав її, не вчиняв у їх присутності жодних ознак домашнього насильства та заперечував факт вчинення домашнього насильства відносно колишньої дружини. Заявниця навпаки була у нервовому стані, не могла нормально пояснити, що відбувається, чому вона їх викликала. Наполягала на тому, що у чоловіка є зброя, проте цей факт був перевірений ними та зброя була відсутня у квартирі. Все це у сукупності свідчило про те, що заявниця здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а тому її було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є інспектором сектору протидії домашньому насильству, 27 червня 2023 року він разом з іншим інспектором сектору виїхали за викликом за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 повідомила їм, що колишній чоловік вчинив відносно неї домашнє насильство, вони дослідили всі обставини, вивчили письмові пояснення колишнього чоловіка заявниці та встановили відсутність будь-яких доказів вчинення домашнього насильства відносно заявниці, як наслідок відсутність події адміністративного правопорушення. Зазначив, що заявниця плуталась у показаннях, давала неправдиві показання, говорила, що у колишнього чоловіка є зброя, хоча насправді її не було, повідомила про те, що чоловік розбив скло, проте вони не бачили скла на підлозі, довго вагалась чи треба писати заяву та не давала їм доказів того, що чоловік вчинив відносно неї домашнє насильство. Також зазначив, що за вказаною адресою цей виклик поліції був не вперше, проте він не пам`ятає чи за попередніми викликами складались протоколи відносно заявниці чи її колишнього чоловіка.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (частини друга статті 33 КУпАП).

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб у вигляді накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності 27 червня 2023 року за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик по спецлінії 102 з приводу домашнього насильства з боку колишнього чоловіка, хоча такої події не було.

Як вбачається із досліджено у судовому засіданні запису з нагрудної камери працівників поліції, які виїжджали на виклик, ОСОБА_1 , відкриваючи працівникам поліції двері повідомляє їм, що чоловік на неї кидається, погрожує, вибив двері, ображає її, в свою чергу чоловік заявниці каже що це вона чіпляється до нього, біситься, заводить його, вибила двері у ванні, він вибіг з ванної кімнати та каже до неї «шо ти робиш, паскуда», а вона почала кричати, що її вбивають та викликати працівників поліції. Далі на відео зафіксовано, як працівники поліції повідомляють чоловіку позивачці про те, що він може написати на неї заяву, на що чоловік відповів, що якщо вона буде писати заяву, то й він напише. Працівники поліції спитали чи є у заявниці докази того, що чоловік вчинив домашнє насильство, на що вона повідомила, що як вона може знімати в той момент, коли чоловік на неї кидається. Поряд з цим на відео зафіксовано, що колишнє подружжя продовжує у присутності працівників поліції з`ясовувати відносини. Також заявниця повідомляє працівника поліції, що боїться, що колишній чоловік може її пристрелити. Стосовно написання заяви після питання працівника поліції, заявниця каже, «давайте напишу заяву, але якщо ви кажете, що у мене не має доказів..», а після повторного питання чи буде вона писати заяву, заявниця сказала: «давайте напишу». Надалі на відео зафіксовано як колишній чоловік позивачки пише пояснення працівникам поліції, а позивачка каже працівникам поліції, що якщо чоловік пише, то й вона напише, проте працівники поліції повідомляють їй, що чоловік пише пояснення, а не заяву. При цьому на відео не зафіксовано те, що працівники поліції пропонують позивачці також написати пояснення. Надалі на відео зафіксовано як працівник поліції знайомиться із письмовими поясненнями колишнього чоловіка заявниці та, нічого не кажучи ані заявниці, ані її чоловіку, повідомляє іншому працівнику поліції: «да, 183». Потім на запитання позивачки працівник поліції роз`яснює їй, що 183- це повідомлення про ту подію, якої насправді не було та повідомляє заявниці, що ним на власний розсуд буде притягнуто її до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції. Заявниця не погоджується з тим, що виклик був неправдивий, на що працівник поліції зазначає їй, що із зібраних ними фактичних даних, вони на власний розсуд притягають її до адміністративної відповідальності. Крім того, на запитання заявниці чому її виклик неправдивий, останній повідомляє, тому, що вона не надала ніяких доказів, а її чоловік надав пояснення, з урахуванням яких вони дійшли висновку, що події, про яку казала позивачка, викликаючи поліції, насправді не було. Надалі працівник поліції повідомляє заявниці, що вона може написати на свого колишнього чоловіка заяву, але у будь-якому випадку її буде притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому заявниця продовжує пояснювати працівникам поліції, що чоловік на неї кричав та погрожував їй, кидався на неї тому вона і викликала поліцію. На що працівник поліції сказав, що чоловік все заперечує, а у заявниці немає ніяких доказів проти заперечень чоловіка.

При цьому, не дивлячись на те, що як заявниця так і її колишній чоловік повідомляли працівникам поліції, що були розбиті двері в квартирі, жоден із працівників поліції не перевірив цей факт, не проходив по квартирі та не дивився чи дійсно двері, про які казали заявниця та її колишній чоловік зламані (розбите скло, тощо). На відео лише зафіксовано те, що працівники поліції пройшли разом із колишнім чоловіком заявниці до кімнати, де чоловік відкрив сейф та показував, що у нього відсутня зброя. Крім відібрання письмових пояснень від колишнього чоловіка заявниці та заслуховування усних пояснень заявниці працівники поліції жодних дій на збирання доказів (встановлення фактичних обставин) (як про це повідомив на відео один із працівників поліції), не вчиняли, а лише декілька разів наголошували на тому, що у заявниці відсутні докази вчинення відносно неї домашнього насильства.

Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дії ОСОБА_1 працівником поліції кваліфіковані за статтею 183 КУпАП, поряд з цим, як було встановлено у судовому засіданні та підтверджується, зокрема дослідженим відео з нагрудної камери працівників поліції, не дивлячись на те, що заявниця протягом всього часу перебування працівників поліції у її квартирі повідомляла їх про ті дії, які вчиняв відносно неї її колишні чоловік (ображав, кричав, кидався з кулаками), казала їм, що вона переживає, що він її може вбити, погрожує їй, що свідчить проте, що заявниця почувається у небезпеці, а тому і звернулась за допомогою до поліції, працівники поліції, як ними зазначено на відео, з огляду на відсутність у заявниці доказів вчинення домашнього насильства та враховуючи, що її колишній чоловік заперечує все те, про що говорить заявниці, на власний розсуд дійшли висновку про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, яке полягає у домашньому насильстві та у зв`язку з цим на власний розсуд встановили в діях заявниці склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, тобто, що заявниця завідомо знаючи про те, що чоловік не вчинив відносно неї домашнє насильство, викликала працівників поліції.

Отже, працівники поліції, які приїхали за викликом, не погодились із тим, що заявниця вважає, що дії її чоловіка, які полягають в образах, приниженні, криках, погрозах є домашнім насильством, не дивлячись на те, що навіть в присутності працівників поліції колишній чоловік назвав її «паскуда», та дійшли висновку, що заявниця безпідставно їх викликала, бо на їх власний розсуд -це звичайна побутова сварка.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями статті 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до статті 8 цього Закону поліцейський, серед іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних обов`язків), наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема, домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які перебувають у безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить належного обґрунтування та інформації, в чому полягав завідомо неправдивий виклик працівників поліції, враховуючи обставини, що повідомила заявниця, зателефонувавши за номером «102» та з огляду на досліджені судом докази. Оскаржувана постанова містить лише загальний опис, без зазначення, яке конкретно повідомлення позивача є неправдивим, а також матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було викликано поліцію, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

З огляду на надані пояснення позивачкою, досліджені у судовому засіданні докази, показання свідків, суд дійшов висновку, що в діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, оскільки маючи побоювання, що її колишній чоловік може завдати їй шкоди (психологічної, фізичної), враховуючи сварку між ними та ображання, позивачка мала правомірні очікування щодо отримання у цій ситуації допомоги від працівників поліції, і такий виклик працівників поліції не можна розцінювати як завідомо неправдивий.

Будь-яких доказів наявності умислу в діяннях позивачки як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статті 183 КУпАП, до відзиву представником відповідача не надано та під час розгляду справи судом не встановлено.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Тобто, КУпАП зобов`язує суб`єкта владних повноважень, що використовує свої повноваження, перед прийняттям рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зібрати всі докази, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростувати надані свідчення.

Згідно із статтею 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/855/17 зазначено, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Для виконання визначених статтею 245 КУпАП завдань на орган чи посадову особу, яка розглядає справи про адміністративні правопорушення, статтею 280 КУпАП покладено обов`язок з`ясувати всі обставини для встановлення істини у справі.

Для доведення того чи іншого факту орган чи посадова особа, уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, повинна навести відповідні докази

Частиною першою статті 251 КУпАП визначено поняття доказів та наведено їх види, а частиною другої цієї статті обов`язок щодо їх збирання покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право в тому числі скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд вважає за необхідне скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27 червня 2023 року серія ЕГА № 1096482 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 183, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 8, 9, 72-77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у м. Києві, Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕГА № 1096482 від 27 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 183 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова