Справа № 160/26165/23
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
секретаря судового засідання: Осуховської Ж.С.,
представника позивача: Логвінової Ю.М.,
представника відповідача: Єршова В.Л.,
10.10.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12.07.2023 №682/32-00-23-32/00191000.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за наслідками проведеної позапланової невиїзної документальної перевірки Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» контролюючим органом встановлено несвоєчасне декларування контрольованих операцій з нерезидентом AZURIT DWX-LLC (Об`єднані Арабські Емірати) в поданому звіті про контрольовані операції за звітний період 2021 рік на загальну суму 16755765,00 грн, а в подальшому прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.07.2023 №682/32-00-23-52/00191000 та застосовано штрафні санкції у розмірі 245160,00 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення ґрунтується на висновках, викладених в Акті позапланової невиїзної документальної перевірки Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» №601/32-00-23-27/0191000 від 05.06.2023, в якому зазначено, що в порушення позивачем пп. 39.4.2.1 пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України позивачем не включено до поданого звіту про контрольовані операції за 2021 рік інформації про здійснення операції з нерезидентом AZURIT DWX-LLC (Об`єднані Арабські Емірати) на загальну суму 16755765,00 грн. Позивач не погоджується із застосуванням відповідачем штрафних санкцій та наголошує на тому, що відповідач протиправно вийшов за межі повноважень, щодо зміни тексту Акта позапланової невиїзної документальної перевірки, щодо незастосування положень пп. 69.1, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», а також щодо недотримання контролюючим органом порядку здійснення позапланової невиїзної документальної перевірки. Позивач вважає оскаржене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.11.2023. Останнє судове засідання у справі відбулось 08.02.2023.
25.12.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. №3782/23), в яких останній підтримав правову позицію, викладену у відзиві на адміністративний позов та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні, призначеному на 08.02.2024, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позовну заяву задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 08.02.2024, заперечив проти задоволення позовних вимог з причин їх безпідставності та необґрунтованості.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Зі змісту Акта перевірки слідує, що перевіркою встановлено порушення позивачем п.п. 39.4.2.1 п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України, а саме: невключення до поданого звіту про контрольовані операції за 2021 рік інформації про здійснення операції з нерезидентом AZURIT DWX-LLC (Об`єднані Арабські Емірати) на загальну суму 16755765,00 грн.
Не погодившись з вказаним актом, 20.06.2023 позивачем було подано Східному міжрегіональному управлінню ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення №52-16/547, в яких позивач зазначає, що складний відповідачем Акт перевірки суперечить нормам діючого законодавства, а саме: порушено приписи ст. 39 ПК України в частині подання уточнюючого звіту під час дії мораторію на період дії карантину та воєнного стану, а також відповідачем під час проведення перевірки було недотримано порядок проведення позапланової невиїзної перевірки в частині вимог п. 78.4 ст.78 ПК України та п. 79.1 ст. 79 ПК України щодо письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. З огляду на викладене, позивач просив переглянути та скасувати висновки Акта перевірки.
07.07.2023 контролюючим органом було розглянуто заперечення позивача, про що останнього повідомлено листом №3987/6/32-00-23-07, в якому відповідач зазначив, що норми ПК України щодо подання уточнюючого звіту на період дії карантину не застосовуються з 27.05.2022, а порядок здійснення позапланової перевірки дотримано. Відповідачем встановлено факт технічних помилок в тексті Акта перевірки, а отже, останній було викладено в наступній редакції:
- «стор. 2 розділ «III. Описова частина» підрозділ 3 «Результати перевірки дотримання податкового законодавства» останній абзац:
«Відповідно підпункту 120.6 статті 120 ПКУ несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:
- одного розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний календарний день несвоєчасного декларування контрольованих операцій в поданому звіті про контрольовані операції в разі подання уточнюючого звіту, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року».
- стор. 2-3 розділ «IV. Висновок»:
«Документальною позаплановою невиїзною перевіркою АТ «ПІВДГЗК» встановлено порушення платником податків п.п. 39.4.2.1 п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст.39 Податкового Кодексу України, а саме: несвоєчасно задекларовано контрольовані операції з нерезидентом AZURIT DWC-LLC (Об`єднані Арабські Емірати) в поданому звіті про контрольовані операції за 2021 рік на загальну суму 16 755 765,00 грн.,з урахуванням уточнюючого звіту, з простроченням на 108 днів».
Таким чином відповідач зазначив, що висновки акта від 05.06.2023 №601/32-00-23-27/00191000 є правомірними та відповідають нормам діючого податкового законодавства.
На підставі встановлених в Акті перевірки порушень контролюючий орган виніс податкове повідомлення-рішення від 12.07.2023 №682/32-00-23-52/00191000 (форми «ПС»), згідно з яким контролюючим органом за фактом несвоєчасного декларування контрольованих операцій з нерезидентом AZURIT DWX-LLC (Об`єднані Арабські Емірати) в поданому звіті про контрольовані операції за звітний період 2021 р. на загальну суму 16755765,00 грн, з урахуванням уточнюючого звіту з простроченням 108 днів застосовано штраф у сумі 245160,00 грн за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (21081100).
Згідно розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасне декларування контрольованих операцій в поданому звіті про контрольовані операції за 2021 рік (додаток до податкового повідомлення-рішення від 12.07.2023 №682/32-00-23-52/00191000) позивачу нараховано штраф у розмірі 245160,00 грн за 108 днів прострочення подання звіту про контрольовані операції за 2021 рік.
25.07.2023 позивачем було подано до Державної податкової служби скаргу на податкове повідомлення-рішення від 12.07.2023 №682/32-00-23-32/00191000 (форми «ПС»), у якій просив скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.
Позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI.
Згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Так, відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п. п. 78.1.2, 78.1.15 п. 75.1 ст.75 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;
- неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, глобальної документації (майстер-файлу) та/або документації з трансфертного ціноутворення;
Згідно з п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
Звіт про контрольовані операції та повідомлення подаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Суд зазначає, що позов Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» зводиться до двох аргументів:
- порушення контролюючим органом порядку застосування штрафних санкцій за прострочення подання уточнюючого звіту під час дії карантину;
- порушення процедури проведення позапланової невиїзної перевірки.
Положеннями п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України визначено, що платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
Положення п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України не зазнавали змін як і з дати виникнення у позивача обов`язку по поданню звіту про контрольовані операції, так і станом на дату фактичного подання ним звіту про контрольовані операції.
З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України та застосовано штрафні санкції відповідно до п. 120.6 ст. 120 ПК України.
Згідно з пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Відповідно до пунктів 39.1.1-39.1.4 ПК України платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки» (об`єкта оподаткування у випадках, якщо застосування принципу «витягнутої руки» передбачено цим Кодексом або міжнародними договорами).
Обсяг оподатковуваного прибутку (об`єкта оподаткування), отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу «витягнутої руки», якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.
Відповідно до п. 39.4.2.1 п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України у разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:
- новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний періоду;
- уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.
Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.4 і 120.6 статті 120 цього Кодексу.
Отже, у позивача був обов`язок подати звіт про контрольовані операції та уточнюючий звіт у разі необхідності за 2021 рік до 01.10.2022. Фактично звіт про контрольовані операції було подано 14.09.2023, а уточнюючий звіт 17.01.2023, тобто після спливу вищевказаного строку.
В свою чергу в позовній заяві позивач наголошує про порушення порядку застосування штрафних санкцій за прострочення подання уточнюючого звіту у зв`язку з дією мораторію на проведення перевірок, встановлених на період дії карантину.
Згідно з пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України у редакції від 17.03.2022 для платників податків та контролюючих органів було зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України (у вищевказаній редакції) у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Тобто законодавцем було встановлено, що платники податку, які не мають можливості своєчасного виконання податкового обов`язку, повинні забезпечити виконання податкового обов`язку протягом 6 місяців після припинення або скасування правового режиму воєнного стану.
З 27.05.2022 до даної норми були додані наступні абзаци:
Абзац 6: «У разі самостійного виправлення платником податків у податкових періодах до 25 липня 2022 р., з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, такі платники звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені».
Абзац 7: «Платники податку на додану вартість, тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану, не мають права на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, передбаченого пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди до лютого 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість».
Абзац 8: «Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».
З наведеного слідує, що законодавцем були виокремлено три категорії платників податків, а саме:
- платники, у яких відсутня можливість своєчасного виконання податкового обов`язку;
- платники, у яких існує (наявна) можливість своєчасного виконання податкового обов`язку;
- платники, у яких відновилася можливість виконання податкового обов`язку із введенням відносно кожної окремої категорії власного присікального строку виконання податкового обов`язку.
Так, з 27.05.2022 законодавцем було визначено, що платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів і щодо подання звітності звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 до 27.05.2022.
Водночас із цим, з 27.05.2022 законодавцем введено, що платники податків, які не мають можливості виконання згаданих вище обов`язків, мають письмово повідомити про це відповідний контролюючий орган системи Державної податкової служби України.
При цьому, згідно з п. п. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (у редакції від 27.05.2023) був відновлений перебіг строків подання звітності та строків сплати податків та зборів.
Згідно з пп. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Таким чином, подання звіту про контрольовані операції є звітністю, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Статтею 120 ПК України передбачено відповідальність за невиконання вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності.
Вказане у своїй сукупності дає підстави для висновку, що доводи позивача про те, що звіт про контрольовані операції не є звітністю про яку вказано у пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України є необґрунтованими.
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» порушило терміни подання податкової звітності, за що підлягало притягненню до відповідальності відповідно до положень пп. 39.4.2.1 пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України.
Також, позивач в позовній заяві зазначає, що чинним законодавством не передбачено можливості зміни тексту висновків Акта перевірки, а тому, відповідач вийшов за межі повноважень.
Суд зазначає, що в даному випадку таке виправлення носить суто технічний характер, про що було зазначено відповідачем в рішенні на заперечення позивача. Тому, цей аргумент позивача також не впливає на суть вирішення спору.
Щодо порушення порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки суд зазначає таке.
Згідно положень п. 79.2 ст. 79 ПК України вона проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання вказаних умов надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Абзацом 2 п.79.2 ст.79 ПК України встановлено, що у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Положеннями п.79.3 ст.79 ПК України визначено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте, суд зазначає, що брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак, з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Таким чином, невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
З матеріалів справи встановлено, що наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача було видано 09.05.2023.
У матеріалах справи також міститься копія конверту, яким було надіслано вищевказаний наказ на адресу позивача з датою на штампі 10.05.2023.
Таким чином, згідно норм ПК України податкова перевірка повинна була розпочата не раніше 09.06.2023.
У відзиві відповідач зазначає, що дії останнього є правомірними, зважаючи на те, що відповідний наказ було вручено платнику податків 16.05.2023, але в матеріалах справи відсутні докази такого отримання позивачем. Крім того, в судових засіданнях відповідачем також не було надано таких доказів.
Таким чином, суд констатує порушення податковим органом положень п. 79.2 ст. 79 ПК України в частині проведення податкової перевірки без належного повідомлення позивача про дату та час такої перевірки.
Верховний Суд в постанові від 25.01.2023 у справі №1.380.2019.004064 визначив, що судова практика у справах про визнання протиправними дій контролюючого органу щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки як безумовної підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результатами такої перевірки є сталою, яка сформулювана з урахуванням передусім необхідності забезпечення дотримання прав та інтересів платників податків. Така правова позиція висловлена зокрема у постановах від 15.05.2018 у справі №809/1578/17 та від 19.02.2019 у справі №820/6323/17, від 21.06.2019 у справі №804/4147/13-а, від 10.04.2020 у справі №826/7595/15, від 24.04.2020 у справі №0440/5997/18.
Зокрема, Верховним Судом у зазначених справах зазначалось про неналежне повідомлення платника податків про проведення перевірки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази завчасного направлення податковим органом копії наказу та повідомлення і вони не отримані платником до початку перевірки, а отже, право платника бути повідомленим про перевірку і на участь у її проведенні були порушені.
За вказаних обставин оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами у даній справі, суд зазначає таке.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3677,40 грн.
Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 14, 72-77, 90, 93, 94, 139, 143, 192, 194, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 12.07.2023 №682/32-00-23-32/00191000 (форми «ПС»).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 19.02.2024.

Суддя О.В. Царікова