Справа № 420/5685/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5685/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури до Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про визнання противною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури до Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про визнання противною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на території Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району розташоване діюче місце видалення твердих побутових відходів орієнтовною площею 1 га. З інформації Новоборисівської сільської ради №1727/02-08 від 28.12.2023 року вбачається, що на сміттєзвалище, що розташоване за межами с. Новоборисівка Роздільнянського району розроблено відповідний паспорт №51216185 від 07.07.2017 року.

Згідно вищевказаного паспорту місця видалення відходів, сміттєзвалище експлуатується з 1999 року, воно знаходиться на земельній ділянці площею 1 га, за 0,5 км від населеного пункту с. Новоборисівка за координатами 47005'46.27" п.ш. 29059'39,31" с.д.

Водночас, за твердженням позивача, земельна ділянка, на якій розташовано вищевказане місце видалення твердих побутових відходів, не сформована, кадастровий номер не присвоєно, межі в натурі на місцевості не винесені та речове право на неї не зареєстроване.

Не погоджуючись із вищевказаною бездіяльністю Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, позивач звернувся до суду щодо захисту інтересів держави з адміністативним позов про визнання протиправною бездіяльності Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Новоборисівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області, за 0,5 км від населеного пункту с.Новоборисівка за координатами 47о05'46.27'' п.ш. 29о59'39,31'' с.д., орієнтовною площею 1 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї; зобов`язання Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області вжити заходи із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Новоборисівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км від населеного пункту с. Новоборисівка за координатами 47о05'46.27'' п.ш. 29о59'39,31'' с.д., орієнтовною площею 1 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

06.03.2024 року ухвалою суду по справі №420/5685/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) в порядку ст. 262 ч. 5 КАС України за наявними у справі матеріалами.

19.03.2024 року від Виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури до суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі №420/5685/24 на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначив, що рішенням Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 01.03.2024 за №1024-VII було надано дозвіл Новоборисівській сільській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності, орієнтовною площею 1,0000 га, на якій розташовано полігон твердих побутових відходів (сміттєзвалище) за адресою: Новоборисівська сільська рада, Роздільнянський район, цільове призначення земельної ділянки: 11.08 - земельні ділянки загального користування, відведенні для цілей поводження з відходами.

Пунктом 2 вказаного рішення уповноважено сільського голову замовити розроблення технічної документації із землеустрою комунальної власності з метою формування земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га з цільовим призначенням 11.08 Земельні ділянки загального користування, відведенні для цілей поводження з відходами, за адресою: Новоборисівська сільська рада, Роздільнянський район.

В подальшому, 04.03.2024 року Новоборисівською сільською радою Роздільнянського району з ФОП ОСОБА_1 укладено договір №2894 про надання послуг зі складання технічної документації із землеустрою. Предметом вказаного договору є послуги із складання технічної документації землеустрою під полігоном твердих побутових відходів (сміттєзвалище) за адресою: за межами населеного пункту с. Новоборисівка за координатами 47005'46.27 п.ш. 29059'39,31" с.д., орієнтовною площею 1 га (ДК 021:2015-71340000-3 «Комплексні інженерні послуги»). Відповідно до п. 4.1. вказаного договору, строк виконання робіт становить з 04.03.2024 року по 04.09.2024 року.

За твердженням позивача, вищезазначені обставини свідчать про те, що на даний час відповідачем вживаються заходи щодо оформлення земельної ділянки під МВВ, у зв`язку з чим Новоборисівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області фактично виправила допущені порушення, а тому протиправної бездіяльності з її боку наразі немає.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 ст. 166 КАС України).

Частиною 2 цієї статті КАСУ визначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом (частина 3 ст. 166 КАСУ).

Дослідивши адміністративний позов, подані до суду клопотання сторін та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 стосовно тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має стосуватися суб`єктивних прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області щодо невжиття заходів із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Новоборисівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області, за 0,5 км від населеного пункту с. Новоборисівка за координатами 47о05'46.27'' п.ш. 29о59'39,31'' с.д., орієнтовною площею 1 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї, а також зобов`язати Новоборисівську сільську раду Роздільнянського району Одеської області вжити заходи із забезпечення розроблення та затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Новоборисівської об`єднаної територіальної громади Роздільнянського району Одеської області за 0,5 км від населеного пункту с. Новоборисівка за координатами 47о05'46.27'' п.ш. 29о59'39,31'' с.д., орієнтовною площею 1 га, з розташованим на ній місцем видалення відходів, винесення в натурі та встановлення (на місцевості) її меж, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Судом встановлено, що під час розгляду адміністративної справи №420/5685/24 рішенням Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 01.03.2024 року за №1024-VII було надано дозвіл Новоборисівській сільській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності, орієнтовною площею 1,0000 га, на якій розташовано полігон твердих побутових відходів (сміттєзвалище) за адресою: Новоборисівська сільська рада, Роздільнянський район, цільове призначення земельної ділянки: 11.08 - земельні ділянки загального користування, відведенні для цілей поводження з відходами.

На підставі вищезазначеного рішення, 04.03.2024 року Новоборисівською сільською радою Роздільнянського району з ФОП ОСОБА_1 було укладено договір №2894 про надання послуг зі складання технічної документації із землеустрою. Предметом вказаного договору є послуги із складання технічної документації землеустрою під полігоном твердих побутових відходів (сміттєзвалище) за адресою: за межами населеного пункту с. Новоборисівка за координатами 47о05'46.27'' п.ш. 29о59'39,31'' с.д., орієнтовною площею 1 га (ДК 021:2015-71340000-3 «Комплексні інженерні послуги»). Відповідно до п. 4.1. вказаного договору, строк виконання робіт становить з 04.03.2024 року по 04.09.2024 року.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про наявність підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст.238 КАС України, для закриття провадження у даній справі.

Разом з заявою про закриття провадження позивачем також заявлено клопотання про повернення позивачу судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

У той же час, у ч.1 ст. 142 КАС України зазначено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Пунктом 5 частини 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року

№3674-VI визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України №3674-VI у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що при вирішенні клопотання позивача про повернення судового збору слід керуватися положеннями статті 140 КАС України, оскільки частина перша статті 142 КАС України та положення ст. 7 «Про судовий збір» стосуються повернення судового збору позивачу з відповідного бюджету у зв`язку із відмовою позивача від позову. Ці норми не пов`язані зі статтями 139, 140 КАС України, оскільки не регулюють питання стягнення з однієї сторони на користь іншої судового збору в порядку розподілу судових витрат.

Оскільки клопотання позивача про закриття провадження по справі ним було подано внаслідок задоволення позову відповідачем після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міри відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від лютого 2020 року у справі № 260/1378/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 200/6826/20-а, від 07.09.2021 у справі №380/3138/20.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (положення частини 5 ст. 242 КАС України).

Оскільки клопотання про закриття провадження у справі №420/5685/24 Виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури обумовлено усуненням відповідачем в повному обсязі порушень закону, які стали підставою для звернення прокурора до суду, після подання позовної заяви, суд вважає, що є цілком обґрунтованим покладення саме на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у справі на підставі положень статті 140 КАС України.

Судом встановлено, що Одеською обласною прокуратурою, як головним розпорядником коштів, при подачі Виконувачем обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №151 від 01.02.2024 року.

З огляду на вищезазначене, враховуючи необхідність закриття провадження в адміністративній справі внаслідок задоволення позову відповідачем після подання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути на користь саме Одеської обласної прокуратури суму сплаченого нею судового збору у розмірі 3 028,00 грн. з Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись приписами ст.ст. 2, 5-11, 132, 139, 140, 166, 167, 238, 241, 243, 248, 256, 272, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №420/5685/24 за позовом Виконувача обов`язків керівника Роздільнянської окружної прокуратури до Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про визнання противною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Стягнути з Новоборисівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області на користь Одеської обласної прокуратури суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у справі №420/5685/24 у розмірі 3 028,00 грн.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвалу суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293-295, пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.

.