Справа № 500/6136/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/6136/23 пров. № А/857/22468/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №500/6136/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Чепенюк О.В., місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту 31.10.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі також ГУПФ України в Кіровоградській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі також ГУПФ України в Тернопільській області, відповідач 2), в якому просив суд: визнати протиправним рішення ГУПФ України в Кіровоградській області №59 від 14.08.2023 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати ГУПФ України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до його трудової книжки від 20.06.2000 серії НОМЕР_1 з 01.07.1979 по 31.12.1998 та період військової служби з 05.05.1977 по 23.05.1979 та призначити пенсію за віком з 02.08.2023 (з моменту настання права на пенсію).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до ГУПФ України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком, однак оскаржуваним рішенням ГУПФ України в Кіровоградській області йому відмовлено у призначенні пенсії через незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.07.1979 по 31.12.1998, оскільки дата заповнення трудової книжки на титульній сторінці (20.06.2000) вказана пізніше, ніж ОСОБА_1 почав працювати, а в архівній уточнюючій довідці від 07.08.2023 №478/06-06 зазначено не повне ПІБ заявника. Також до страхового стажу не враховано період військової служби з 05.05.1977 по 23.05.1979, оскільки в довідці від 04.08.2023 № 357 невірно зазначено дату народження заявника (16.08.1958). З такою мотивацією позивач не погодився, бо факт належності ОСОБА_1 архівної довідки про трудовий стаж підтверджується записами трудової книжки від 20.06.2000 серії НОМЕР_1 , виданої на його ім`я, згідно з якими він дійсно працював у вказаний період. Безпідставно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період військової служби з 05.05.1977 по 23.05.1979, бо такий період підтверджується військовим квитком та довідкою від 04.08.2023 №357, яка була видана повторно, так як в первинній помилково було зазначено невірно дату народження заявника.

Позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період. До страхового стажу підлягає період проходження військової служби. Формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.08.2023 №59 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи в Селянській спілці «Весна» з 01.07.1979 по 31.12.1998 та період строкової військової служби з 05.05.1977 по 23.05.1979 та призначити з 02.08.2023 пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, у тому числі проставлену дату в трудовій книжці про її заповнення, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах, що цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач 1, який вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому має бути скасоване в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що підприємство селянська спілка «Весна» з зареєстрована 19.04.2005. У зв`язку з чим фактично запис зроблений у 1979 році не міг бути завірений печаткою підприємства, яке утворене в 2005 році.

Крім того, довідки (архівні) не містять по батькові позивача. Рішення суду про встановлення факту належності таких довідок позивачу в матеріалах справи відсутнє, а тому відсутні підстави вважати, що дані довідки належать позивачу.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 65 років, 07.08.2023 звернувся до ГУПФ України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши документи згідно з переліком, вказаним у розписці-повідомленні (а.с.36-37).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУПФ України в Кіровоградській області, рішенням якого №59 від 14.08.2023 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу після досягнення 65 років, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не менше 15 років.

У цьому рішенні вказано, що вік заявника 65 років, страховий стаж складає 2 роки 7 місяців 3 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

періоди роботи згідно трудової книжки від 20.06.2000 року серії НОМЕР_1 , оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: період роботи з 01.07.1979 по 31.12.1998, оскільки дата заповнення трудової книжки на титульній сторінці (20.06.2000) вказана пізніше, ніж почав працювати, а в архівній уточнюючій довідці від 07.08.2023 № 478/06-06 зазначено не повне ПІБ заявника;

період військової служби з 05.05.1977 по 23.05.1979, оскільки в уточнюючій довідці від 04.08.2023 №357 не вірно зазначено дату народження заявника (16.08.1958) (а.с.13).

Позивач не погоджується з рішенням ГУПФ України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю; військова служба.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 6 цього Порядку визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Щодо зарахування військової служби, то документом, що підтверджує такий період може бути військовий квиток або довідка територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , дата заповнення 20.06.2000 з проставленням печатки Селянської спілки «Весна».

Записи про трудову діяльність:

запис №1, 01.07.1979 прийнятий на роботу в Селянську спілку «Весна» шофером, протокол №3 від 01.07.1979,

запис №2, 31.12.1998 звільнений з роботи згідно з поданою заявою, протокол №9 від 31.12.1998 (а.с.9).

Такі відомості про роботу відповідачем 1 не зараховані до страхового стажу через дату заповнення трудової книжки 20.06.2000, тобто пізніше, ніж позивач почав працювати.

Судом першої інстанції встановлено, що дійсно дата заповнення трудової книжки ОСОБА_1 проставлена датою, коли позивач не працював в Селянській спілці «Весна», проте дана обставина не може бути підставою для відмови зарахувати спірний період.

Вимоги до заповнення трудових книжок передбачені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування (пункт 2.2 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. . Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм суд першої інстанції правильно підсумував, що заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою або керівником та скріплюються печаткою. У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, у тому числі проставлену дату в трудовій книжці про її заповнення, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що спірний період додатково підтверджується архівною довідкою трудового архіву Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області від 07.08.2023 №478/06-06 про трудовий стаж. Зміст цієї довідки зводиться до того, що в документах архівного фонду Селянської спілки «Весна» в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника за 1979-1999 роки є дані щодо відпрацьованих людиноднів та нараховану заробітну плату ОСОБА_1 (так в документах) за періоди роботи з 1979 по 1999 роки. Довідка містить інформацію в розрізі кожного року з зазначенням встановленого мінімуму людиноднів, відпрацьованого мінімуму людиноднів та заробітної плати (а.с.14).

Довідка не містить повністю прізвище, ім`я по батькові особи, проте такий недолік у відсутності по батькові ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Дані довідки узгоджуються з записами трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , дата заповнення 20.06.2000.

Колегія суддів зазначає, що в оскаржуваному рішенні Головного управління не оспорюються інші відомості, вказані у архівній довідці та трудовій книжці позивача стосовно періоду роботи у Селянській спілці «Весна».

Посилання апелянта на те, що підприємство Селянська спілка «Весна» з зареєстрована 19.04.2005 спростовується історичною довідкою з доповненнями, в якій зокрема зазначено, що у зв`язку із прийняттям Указу Президента України від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» колгосп «Весна» було перейменовано у Селянську спілку «Весна». Статут Селянської спілки «Весна» зареєстровано в управління економіки райдержадміністрації в червні 1995 року (а.с.45).

Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач протиправно не зарахував період трудової діяльності позивача у Селянській спілці «Весна» з 01.07.1979 з 31.12.1998 згідно з відомостями трудової книжки та архівною довідкою до його страхового стажу.

Щодо незарахування строкової військової служби, то суд встановив, що на підтвердження проходження строкової військової служби позивач разом з заявою про призначення пенсії за віком надав відповідачу довідку №357 від 04.08.2023, видану другим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.38). У довідці зазначено, що вона видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в тому що він дійсно проходив службу в Збройних Сила з 05.05.1977 по 23.05.1979, підстава військовий квиток НОМЕР_2 . Фактично у довідці зазначено інформацію про позивача, проте невірно вказано число його народження. Відповідач використав це як підставу не зарахувати військову службу до страхового стажу.

Таку підставу колегія суддів оцінює критично, бо фактично при видачі довідки територіальний центр комплектування та соціальної підтримки пропустив описки, яка в подальшому була ним виправлена з видачею іншої довідки (а.с.18), але такий період додатково можна було з`ясувати за даними військового квитка НОМЕР_2 , або вказати не недолік довідки та необхідність його усунення у разі сумніву відповідача, що мова йде саме про заявника.

Відомостями військового квитка НОМЕР_2 , виданого ОСОБА_1 , підтверджується, що він проходив військову службу у період з 05.05.1977 по 23.05.1979 (а.с.16-17).

Відтак, період проходження військової служби з 05.05.1977 по 23.05.1979 підтверджений належними та допустимими доказами і підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Крім того в апеляційній скарзі апелянт не наводить жодних аргументів на спростування висновку суду першої інстанції в цій частині.

З огляду на встановлені обставини у цій справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення ГУПФ України в Кіровоградській області від 14.08.2023 №59 в частині незарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи у Селянській спілці «Весна» з 01.07.1979 по 31.12.1998 та періоду строкової військової служби з 05.05.1977 по 23.05.1979 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 роботу у Селянській спілці «Весна» з 01.07.1979 по 31.12.1998 з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та строкову військову службу з 05.05.1977 по 23.05.1979.

Що ж стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 02.08.2023, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції оскільки призначення пенсії за віком відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Колегія суддів зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто нарахування та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, третьої, шостої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати, зокрема, судовий збір, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому ці витрати компенсуються пропорційно до задоволених вимог.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом апеляційної інстанції ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, тому відшкодуванню підлягає сума судового збору, яка пропорційна до розміру задоволених позовних вимог, а саме 268,40 грн.

Керуючись статтями 132, 139, 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року в адміністративній справі № 500/6136/23 скасувати і прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 14.08.2023 № 59 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і за результатами розгляду прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області () сплачений судовий збір в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. В. Ніколін