Справа № 279/851/24
Суддя: Шкиря В. М.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 279/851/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" березня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі головуючого судді Шкирі В.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2024 на адресу Корольовського районного суду м.Житомира надійшла за підсудністю з Коростенського міськрайонного суду Житомирськлї області справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 19.01.2023 о 00:00:33 год. в АДРЕСА_1 відносно нього ком. 2 взводу 4 роти 1 бат полку-1 управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції ст. лейтенантом поліції Козачуком Валентином Миколайовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ЕНА №1269131 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Згідно оскаржуваної постанови 18.01.2024 о 22:35:48 год. в м. Житомир вул. Гоголівська, 96, водій керував ТЗ, обладнаний засобами пасивної був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.121 КУпАП

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки доказів вчинення ним порушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП не надано. У постанові поліцейським не вірно вказано місце скоєння адміністративного правопорушення. Місце, де було здійснене зупинку його авто, є с. Грозине, вул. Центральна, 5, Коростенського району Житомирської області, а не м. Житомир, вул. Гоголівська, 96.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира18.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

27.03.2024 представник відповідача - Департаменту патрульної поліції М.Кравченко надав відзив на позов, в якому заперечує обставини, викладені в адміністративному позові та вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Зазначив, що працівник поліції діяв правомірно. Факт керування позивача транспортним засобом та порушення ним ПДР України підтверджується відеозаписом з портативного реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери працівників поліції. На відео зафіксовано, що позивач рухається на автомобілі без ременя пасивної безпеки, що і слугувало підставою для зупинки. Позивача було ознайомлено з правами. Правом на захист позивач скористався, оскарживши постанову до суду. Доказів неправомірності дій поліцейського позивачем не надано.

Від позивача відповідь на відзив до суду не надходила.

Сторони до суду не з`явилися, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд вивчивши позовну заяву, надані суду докази суд встановив наступне.

Відповідно до постанови серії ЕНА №1269131 від 19.01.2024, складеної ком. 2 взводу 4 роти 1 бат полку-1 управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції ст. лейтенантом поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 510 грн.

Згідно постанови - 18.01.2024 о 22 год 35 хв в м. Житомирі по вул. Гоголівська, 96, ОСОБА_1 керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий, чим порушив вимоги п.п. 2.3-в Правил дорожнього руху України.

Позивач вказує, що відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, а відтак постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванн.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Пунктом 2.3 «в» Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що тановить 510,00 грн .

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

За положеннями ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію"(надалі - Закон №580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Надаючи оцінку оскарженій постанові у справі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до постанови серії серії ЕНА №1269131 від 19.01.2024 18.01.2024 о 22 год 35 хв в м. Житомирі по вул. Гоголівська, 96, ОСОБА_1 керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий, чим порушив вимоги п.п. 2.3-в Правил дорожнього руху України.

Суд зазначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП відповідачем надано диск з відеозаписом події, яка сталася 19.01.2024 за участю ОСОБА_1 .

Даний відеозапис не відображає події та не містить доказів, що ОСОБА_1 18.01.2024 року о 22:35:48 керуючи автомобілем не був престебнутий ременем безпеки. Натомість відеозапис відображає процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, оскільки відносно нього 19.01.2024 було складено ще й протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, проте притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не входить до предмету доказування у цій справі.

Сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1269131 від 19.01.2024 за ч.5 ст.121 КУпАП без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Наведене, в свою чергу означає, що особа не може бути притягнута до відповідальності, якщо її вину не буде доведено на підставі беззаперечних доказів, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі. У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року). Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1). В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

На підставі викладеного, суд зазначає, що при розгляді цієї справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова від 19.01.2024 серії ЕНА № 1269131 та відеозапис (наданий представником відповідача) на якому відсутня фіксація керування позивачем транспортним засобом без паска безпеки як того вимагає ПДР, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху України в той день та час, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП є недоведеним.

За таких обставин, постанова серії ЕНЕ №1269131 від 19.01.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що позов підлягає задоволенню, позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції сплачений ним судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 20, 72, 77, 90, 132, 139, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №1269131 від 19.01.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121КУпАП - скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення.

Cуддя В. М. Шкиря