Справа № 380/4208/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/4208/23 пров. № А/857/22480/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі №380/4208/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Кузан Р. І., час ухвалення у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту 24.10.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до в/ч НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди, у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за грудень 2022 року та січень 2023 року;

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , у відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшення додаткової винагороди, з врахуванням сплати податків і зборів, за грудень 2022 року в сумі 48 932,26 грн та за січень 2023 року в сумі 68 950,00 грн.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначав, що проходить військову службу на посаді старшого розвідника-водія прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Мілове) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) та з 24.02.2022 приймає безпосередню участь у бойових діях, забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема і військовослужбовцям Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Позивачу за грудень 2022 року та січень 2023 року додаткова винагорода в розмірі 30000 грн на місяць виплачена, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

Зазначав, що відповідно до бойових розпоряджень по ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 грудня по 31 грудня 2022 року та з 01 по 31 січня 2023 року позивач щоденно приймав безпосередню участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у першому ешелоні оборони у складі оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " Об`єднаних сил у східній частині Донецького операційного району.

Вказував, що начальником головного оперативно-розшукового відділу прикордонного загону керівнику відповідача подано рапорти з клопотанням про виплату додаткової винагороди (збільшеної додаткової винагороди) за час виконання завдань в бойових умовах (на час воєнного стану) особовому складу головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що залучався до безпосередньої участі у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у розмірі по 70000 грн на місяць на одного військовослужбовця, пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Зокрема, позивачу за 31 добу в грудні 2022 року та за 31 добу у січні 2023 року відповідач повинен був нарахувати по 70000 гривень, а з врахуванням сплати податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів, зокрема військового збору у розмірі 1,5%, виплатити по 68950 гривень на місяць. Однак, відповідачем було виплачено лише 20017,74 грн, що відповідає лише 9 добам проходження служби та виконання завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій у грудні 2022 року.

При цьому, за січень 2023 року відповідачем наказ щодо нарахування та виплату позивачу збільшення додаткової винагороди до 70000 грн не видавався, відповідно така винагорода не нараховувалась і не виплачувалась.

На думку ОСОБА_1 відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено збільшення додаткової винагороди позивачу за 22 доби грудня 2022 року, що становить 48932,26 гривень, не нараховано та не виплачено збільшення додаткової винагороди позивачу за 31 добу січня 2023 року в сумі 70000 гривень, що з врахуванням сплати податків і зборів становить 68950 гривень.

Внаслідок бездіяльності відповідача позивачу недоплачено додаткової винагороди за грудень 2022 року та січень 2023 року в загальній сумі 119677,41 гривень, що з врахуванням сплати податків і зборів, становить 117882,26 гривень.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо неповного нарахування та виплати ОСОБА_1 збільшеної до 100000,00 гривень додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за 22 доби грудня 2022 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану збільшену до 100000,00 гривень додаткову винагороду за 22 доби грудня 2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представником в/ч НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу. Вважає, що вирішуючи справу суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Звертає увагу на те, що, оцінюючі докази у справі, суд не звернув увагу на ту обставину, що Розділом 1 Журналу службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.02.2022 №2-ДСК не підтверджує факт участі позивача у бойових діях або заходах, тому не надається право на спірну винагороду. Завдання «охорона місць тимчасової дислокації» не відносяться до бойових та заходів із національної безпеки та оборони.

Судом не враховано, що за Переліком № 309 (в ред. від 22.12.2022) Краматорський район не входить до територій де ведуться активні бойові дії, територія Краматорського району віднесена до території, на якій можливі активні бойові дії з 24.02.2022. Сам факт перебування позивача в районі ведення бойових дій не є підтвердженням його участі в бойових діях або заходах, тому не можуть бути підставою для виплати додаткової винагороди. Довідка військової частини НОМЕР_2 -II від 06.01.2023 № 313/ОТУЛ не є допустимим доказом у справі, бо не підтверджується наказом про відрядження позивача. Довідка № 12/469 від 10.02.2023 не містить конкретних проміжків часу, в яких позивач приймав участь у бойових діях. Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції в тій частині, якою задоволено позовні вимоги, та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відзив позивача на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно зі змісту судового рішення, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо неповного нарахування та виплати позивачу збільшеної до 100000,00 гривень додаткової винагороди за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 та зобов`язання нарахувати та виплатити вказану винагороду, суд першої інстанції взяв до уваги таке.

Конституцією України, зокрема, статтею 43 закріплено право кожного на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) встановлює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч.2 ст.1-2 Закону №2011-XІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2-4 ст.9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 (далі - Указ №64/2022), затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України і який діє дотепер.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону №389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV (далі - Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Судом установлено, що відповідач входить до структури Державної прикордонної служби України, а тому починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 здійснює передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-XII (далі - Закон №1932-XII) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною 1 ст.12 Закону №1932-XII визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.

Згідно з пунктом 1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 №1146 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», яка застосовувалася у період з 01.09.2022 по 20.01.2023) установлено:

- на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац перший);

- нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий);

- виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць виплачується зокрема військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 2-1 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, яка застосовувалася у період з 24.02.2022 по 20.01.2023) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Як видно із судового рішення, суд проаналізував зміст Наказів №392 АГ та № 628-АГ у порівнянні зі змістом Постанови № 168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 «Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», яка застосовувалася у період з 24.02.2022 по 20.01.2023) щодо додаткової підстав для виплати збільшеної до 100000,00 гривень щомісячної додаткової винагороди «за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником», та обґрунтовано дійшов висновку про те, що внесення таких умов виходять за межі наданих Адміністрації Державної прикордонної служби України повноважень.

Встановивши, що Накази № 392-/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ стосуються регулювання соціально-економічних прав, свобод й законних інтересів військовослужбовців, які проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, суд обґрунтовано звернув увагу на те, що вказані Накази підлягали державній реєстрації в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.

Разом із тим Накази № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ не містили відомостей про їх реєстрацію в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Про захист заробітної плати № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961, термін заробітна плата означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Частинами 1 та 7 ст.43 Конституції України передбачено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям грошова винагорода військовослужбовця та оплата праці і заробітна плата, які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, дійшов висновку, що вказані поняття є рівнозначними.

Зокрема, такий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 26.06.2019 у справі №820/4748/17, від 12.09.2019 у справі №812/1255/17, від 02.07.2020 у справі №812/792/17, від 07.02.2022 у справі №420/7697/21.

Таким чином, як видно із судового рішення суд не застосував до правовідносин пункт 2 Наказу № 628-АГ в частині, яка змінює визначені Постановою №168 підстави для виплати збільшеної до 100000,00 гривень щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах), та вимагає для такої виплати умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

З`ясовуючи обставини справи, суд установив, що відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 15.12.2022 №297) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за № 453/37789, територіальні громади Донецької та Луганської областей є територіальними громадами, які розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004 (зі змінами), територіальні громади Донецької та Луганської областей є територіальними громадами, які віднесені до територій, на яких ведуться (велись) бойові дії (територій можливих бойових дій).

За наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 №1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» вся Донецька область в період з 01.12.2022 по 31.12.2022 входить до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», зокрема, Донецька область, Краматорський район: Лиманська міська територіальна громада та Костянтинівська міська територіальна громада в період з 01.01.2023 по 31.01.2023 входять до переліку районів ведення воєнних (бойових) дій.

Таким чином протягом із 01.01.2023 по 31.01.2023 лише дві територіальні громади Краматорського району входили до переліку районів ведення бойових дій. Місто Краматорськ відсутнє в такому переліку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 щоденно в період з 01.12.2022 по 31.12.2022 включався до складу 4 групи військовослужбовців, які здійснювали оперативно-чергову службу та охорону місця тимчасової дислокації у м. Краматорськ з метою забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, проведенні рейдових дій, опитування місцевих жителів, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які, можливо причетні (надають допомогу) до НЗФ.

В журналі службово-бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.02.2022 №2-ДСК у розділі ІІ Облік ведення бойових дій містяться записи щодо дати, часу, місця та короткий опис бойових дій, відповідно до яких такі мали місце: 03.12.22, 04.12.22, 06.12.22 (двічі в різний час та місце), 10.12.22, 13.12.22, 17.12.22, 22.12.22, 25.12.22, 31.12.22, зокрема зафіксовано вогневі ураження в районі м. Краматорськ.

Рапортом від 01.01.2023, зареєстрованим 02.01.2023 за вх. №27, заступник начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальник головного оперативно-розшукового відділу ОСОБА_2 клопотав перед начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 про виплату додаткової винагороди за час виконання завдань в бойових умовах (на час воєнного стану) особовому складу головного оперативно-розшукового відділу, що залучався до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у розмірі 70000,00 гривень на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій у грудні 2022 року, серед яких ОСОБА_1 гідний винагороди у розмірі 70000,00 гривень за період проходження служби з 01 по 31.12.2022 у кількості діб 31.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.01.2023 №13-ОС Про виплату додаткової винагороди прийнято виплатити додаткову винагороду у розмірі 70000,00 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за грудень 2022 за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 включно військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з додатком 1, зокрема ОСОБА_1 але всього за 9 діб в сумі 20322,58 гривень.

Таким чином судом установлено, що позивачу невиплачено додаткову винагороду за 22 доби грудня 2022 року у розмірі 70000,00 гривень за участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, оскільки позивач перебував в зоні ведення бойових дій та приймав участь у здійсненні заходів з національної безпеки з 01.12.2022 по 31.12.2022, а виплата здійснена лише за 9 діб служби за грудень 2022 року.

Суд звернув увагу, що відповідачем не заперечувалося того факту, що позивач включався до складу груп військовослужбовців, які здійснювали оперативно-чергову службу та охорону місця тимчасової дислокації у м. Краматорськ із метою забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, проведенні рейдових дій, опитування місцевих жителів, здійснення подвірних обходів, перевірки місцевості, обстеження місць можливого переховування ДРГ та радикально налаштованих громадян України, які, можливо причетні (надають допомогу) до НЗФ впродовж грудня 2022 року.

Судом спростовано твердження представника в/ч НОМЕР_1 , що нарахування та виплата збільшеної додаткової винагороди до 100000 гривень проводиться у сукупності саме трьох документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах. Спростовано також ту обставину, що подання окремо рапорту від 01.01.2023 заступником начальника загону-начальником відділу та наявність бойових розпоряджень не підтверджує факт участі позивача у бойових діях або заходах, оскільки у журналі бойових дій відсутній запис вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Зокрема, суд не погодився з таким твердженням представника відповідача, так як відповідачем надано витяги з бойових розпоряджень, з яких убачається, що позивач залучався до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у резервному пункті управління прикордонного загону у АДРЕСА_1 з 01.12.2022 по 31.12.2022 та рапорт про виплату додаткової винагороди за час виконання завдань в бойових умовах (на час воєнного стану), зокрема ОСОБА_1 за 31 добу за період проходження служби з 01 по 31.12.2022.

Суд взяв до уваги, що саме на підставі бойових розпоряджень за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 заступником начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальником головного оперативно-розшукового відділу ОСОБА_3 було подано рапорт від 01.01.2023, зареєстрований 02.01.2023 за вх. №27 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 з клопотанням, відповідно до вимог постанови КМУ від 28.02.2022 №168, наказу АДПСУ від 09.12.2022 № 628-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, про виплату додаткової винагороди за час виконання завдань в бойових умовах (на час воєнного стану) у розмірі 70000 гривень на одного військовослужбовця пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань.

Суд установив, що витяги з бойових розпоряджень за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 та рапорт від 01.01.2023, зареєстрований 02.01.2023 за вх. № 27 є допустимими, належними, достовірними та достатніми доказами безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, а відтак і підтверджують його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за грудень 2022 року.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки за наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.01.2023 №1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» у період з 01.12.2022 по 31.12.2022 визначено районами ведення воєнних (бойових) дій всю територію Донецької області, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання збільшеної до 100000,00 гривень додаткової винагороди пропорційно кількості діб проходження служби та виконання завдань, а саме за 31 добу грудня 2022 року, за вирахуванням сплаченої додаткової винагороди за 9 діб грудня 2022, тобто за 22 доби.

Отже, відповідач повинен доплатити позивачу збільшену додаткову винагороду за 22 доби проходження служби в грудні 2022 року.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Що стосується права позивача на виплату коштів у січні 2023 року, суд першої інстанції встановив, що у спірний період м. Краматорськ Донецької області не було містом в якому велись воєнні (бойові) дії саме з 01.01.2023 по 31.01.2023, тому відсутні умови для виплати позивачу збільшеної до 100000,00 гривень додаткової винагороди за січень 2023 року.

Крім того, такий висновок суду ґрунтується на письмових доказах, яким суд дав юридичну оцінку. Зокрема, суд указав, що в матеріалах справи відсутній наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату додаткової винагороди у розмірі 70000,00 гривень пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за січень 2023 за період з 01.01.2023 по 31.01.2023.

Юридичний факт невиплати додаткової винагороди в розмірі 70000,00 гривень за січень 2023 року підтверджується розрахунковими листами за січень-лютий 2023 року, які долучено до матеріалів справи.

Водночас, судом установлено, що м. Краматорськ Донецької області не було віднесено до районів ведення воєнних (бойових) дій, за спірний період із 01.01.2023 по 31.01.2023.

Отже, судом установлено відсутність права позивача на отримання збільшеної до 100000,00 гривень додаткової винагороди за січень 2023 року, у зв`язку з чим було відмовлено в задоволенні позовних вимог у цій частині.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають.

Будь-яких інших підстав для зміни чи скасування судового рішення, які передбачено вимогами статей 315 319 КАС України в апеляційній скарзі представником в/ч НОМЕР_1 не наведено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі №380/4208/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. В. Ніколін