Справа № 465/5037/23
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, капітана поліції інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Макітри Романа Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягненння у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі сервї ЕАС № 7203908 від 21.06.2023р., -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, капітана поліції інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Макітри Романа Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягненння у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі сервї ЕАС № 7203908 від 21.06.2023р.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою серії ЕАС № 7203908 від 21.06.2023р. на нього, позивача, накладено стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн., згідно якої він, позивач, керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, не користуючись ними, та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1а ПДР України.

Вважає вказану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що йому, позивачу, не було відомо про наявність судового рішення, оскільки він не був присутній під час його ухвалення та копію такого не отримував.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19.05.2023р. в адміністративній справі №465/61/23 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Дане судове рішення залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30.08.2023р. Відтак, оскаржувана постанова є обгрунтованою та винесена у відповідності норм чинного законодавства.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Згідно з ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного його тексту.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21 червня 2023 року інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області капітаном поліції Макітрою Романом Андрійовичем винесено постанову серії ЕАС № 7203908 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно постанови, 21.06.2023р. об 11 год. 10 хв. в селі Рясна - Руська по вулиці Паркова 16 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes - Benz C300 д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, не користуючись при цьому пасками безпеки і будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 19.05.2023р., чим порушив п.2.1.а ПДР України.

Даною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.4 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.2.4 «а» Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

У відповідності до п.2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і на вимогу працівника поліції пред`явити для перевірки такий документ.

В матеріалах справи міститься постанова Залізничного районного суду м. Львова від 19.03.2023р. в адміністративній справі №465/61/23, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнено в дохід держави 536,80 грн. судового збору.

З постанови вбачається, що в суд ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відтак, справа розглянута за його відсутності.

В обгрунтування позовних вимог стороною позивача долучено роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень з відображенням відсутності відмітки про набрання законної сили постановою суду від 19.05.2023р. в адміністративній справі №462/61/23, а також копію апеляційної скарги у даній справі.

В подальшому представницею позивача долучено постанову Львівського апеляційного суду від 30.08.2023р. за наслідками перегляду постанови суду від 19.05.2023р. в апеляційному порядку.

З постанови Львівського апеляційного суду від 30.08.2023р. вбачається, що подаючи апеляційну скаргу захисник Папікяна М.З. просила поновити строк апеляційного оскарження, оскільки про наявність судового рішення про позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 дізнався 21.06.2023р., коли працівниками поліції винесено оскаржувану постанову.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта, позивача у справі, щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин.

У силу приписів ст.ст.4, 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», судді мають право на повний доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, судом з власної ініціативи здійснено пошук судових рішень в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП відносно позивача в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

Згідно наявної інформації, постанова Залізничного районного суду м. Львова від 19.03.2023р. в адміністративній справі №465/61/23, якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік, набрала законної сили 30.08.2023р.

Ч.2 ст.317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч.2 ст.317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Відповідно до ч.3 ст.291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, виражається саме у формі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відтак, дослідженими судом матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт набрання законної сили постановою суду про позбавлення права керування позивача на момент винесення відносно нього оскаржуваної постанови - 21.06.2023р.

Таким чином, в силу вимог ст. 317-1 КУпАП позивач не вважався особою, позбавленою права керування транспортними засобами за подій, які мали місце 21.06.2023р., а тому працівники поліції не вправі були відносно позивача складати постанову про порушення ним п.2.1.а ПДР України.

З огляду на викладене, вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки на момент винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності він не вважався особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на те, що рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами набрало законної сили за наслідками розгляду поданої апеляційної скарги, а станом на 21.06.2023 року - дату винесення оскаржуваної постанови, він такого права позбавлений не був, то в даному випадку відсутні належні та достатні докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовують правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та необхідності її скасування.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 21 червня 2023 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно із частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 121, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 121, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, капітана поліції інспектора 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Макітри Романа Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягненння у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі сервї ЕАС № 7203908 від 21.06.2023р. задоволити.

Постанову серії ЕАС № 7203908 від 21 червня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Львів, вул. Перфецького 19, ;

Відповідач 2: капітан поліції, інспектор 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Макітра Роман Андрійович, службова адреса: м. Львів, вул. Перфецького 19, .

Суддя В. Кузь