Справа № 420/25053/23
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/25053/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року, прийняте у складі суду судді Вовченко О.А. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправними дії Голодного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті їй суми пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого йому перерахунку пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №420/21809/21 в розмірі 155789,38 грн., і залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійснення йому перерахунку пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі №420/21809/21 в розмірі 155789,38 грн., і залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті їй суми пенсії в розмірі 155789,38 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі №420/21809/21 в розмірі 155789,38 грн. і залишилася недоодержаною у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії в розмірі 155789,38 гривень, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 року у справі №420/21809/21 і залишилася недоодержаною зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та винести нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що З огляду на те, що Головним управлінням нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату, нарахована доплата за період з 01.04.2019 по 31.05.2022 в сумі 155789,38 грн підлягала виплаті ОСОБА_2 тільки після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Апелянт вказує, що оскільки позивач не є стороною по справі № 420/21809/21 в розумінні ст. 46 КАС України, право на отримання доплати, нарахованої на виконання рішення суду, вона матиме у разі зміни сторони виконавчого провадження по вищевказаній справі в порядку, передбаченому ст. 379 КАС України. До того ж, апелянт вважає, що судом необґрунтовано стягнуто на користь позивача судовий збір.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.01.2022 у справі № 420/21809/21 адміністративний позов ОСОБА_2 , задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 серпня 2021 р. № ЮО92566; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 серпня 2021 р. № ЮО92566 з 01.04.2019 року, з урахуванням вже виплачених сум.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 року у справі №420/21809/21, відповідачем нараховано ОСОБА_2 доплату до пенсії в розмірі 155789,38 грн, що підтверджується розрахунком на доплату пенсії (а.с.9).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12).

ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 31.07.2023 року, в якій просила відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплатити їй суму заборгованості нараховану ОСОБА_2 на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/21809/21 (а.с.10).

Однак, відповідач відмовив у задоволенні заяви, посилаючись на відсутність правових підстав, що підтверджується листом №24215-22222/Б-02/8-1500/23 від 10.05.2023 року (а.с.11).

Позивач не погодилася із правомірністю відмови у виплаті недоодержаної пенсії її померлого чоловіка та звернулася до суду із цим позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова у виплаті позивачці недоотриманої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 є протиправною, оскільки стаття 61 Закону №2262-ХІІ покладає на органи Пенсійного фонду України обов`язок із виплати суми пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, а посилання відповідача на необхідність заміни стягувача належним правонаступникам є необґрунтованим.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, визначає Закон України №2262-ХІІ.

Відповідно до ст. 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

За змістом ч.3 ст.61 Закону №2262-ХІІ, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно з п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (далі Порядок №3-1), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Відповідно до пункту 2.26. Порядку для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам, є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплата, але недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто, має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплати боргу за пенсією.

При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, та звернулась до пенсійного органу у встановлений законодавством строк із заявою в порядку статті 61 Закону №2262-ХІІ, а отже має право на отримання недоотриманої її померлим чоловіком сум пенсії, нарахованої за його життя, чим спростовуються доводи апелянта про відсутність доказів правонаступництва.

Стосовно посилань апелянта, що позивач, як спадкоємець не є стороною по справі № 420/21809/21, апеляційний суд зазначає наступне.

Висновки щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах було викладено Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 року по справі № 420/288/21).

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, з а якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Закон України №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на спеціальну процедуру, визначену ст. 61 Закону України №2262-ХІІ, спірні правовідносини не допускають правонаступництва та заміни сторони/стягувача у виконавчому листі.

Висновки щодо застосування норм права в аналогічних правовідносинах було викладено Верховним Судом також у постановах від 27 вересня 2023 у справі № 420/16546/21, від 29 листопада 2023 року у справах №420/18680/21 та №420/6927/22 та від 08 лютого 2024 року у справі № 420/5064/22.

Таким чином, посилання апелянта, що позивач не є стягувачем по справі № 420/927/20 є неспроможними.

Доводи апелянта, що стягнення на користь позивача суми судового збору з огляду на заборону використання коштів Пенсійного Фонду на цілі, не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірним, ґрунтуються на хибному розумінні відповідачем норм матеріального та процесуального права, та свідчать виключно про правовий нігілізм представника державного органу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко