Справа № 440/17812/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 р. Справа № 440/17812/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/17812/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області, щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.10.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16330374 з урахуванням наданих доказів, щодо порушення норм Законодавства Кременчуцьким учбово-виробничим підприємством Українське товариство сліпих , адреса м. Кременчук, вул. Майора Борищака, буд. 22/6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Полтавській області, щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 29.10.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ФИ-16330374, з урахуванням наданих доказів, щодо порушення норм Законодавства Кременчуцьким учбово-виробничим підприємством Українське товариство сліпих , адреса м. Кременчук, вул. Майора Борищака, буд. 22/6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 реєстраційний № ФИ-16330374 від 29.10.2023, вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

- прийняти рішення з урахуванням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини справа.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 та ухвалити нове судове рішення, щодо заявлених позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги вимоги ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ряд інших обставин, які мають суттєве значення для ОСОБА_1 , як апелянта та суб`єкта звернення при встановленні істини та з`ясуванні всіх обставин справи, викладених у позові, з посиланням на ст.55 Конституції України, норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сталу практику Європейського суду з прав людини. Стверджує, що ряд фактів, викладених в заяві позивача від 29.10.2023, Головним управлінням ДПС у Полтавській області проігноровані, що підтверджено незаконною відповіддю від 24.11.2023 за вих. №561/Ф/16-31-07-07-07, що є неприпустимим фактом та обставиною, яка підриває авторитет Держави - відкритою бездіяльністю Податкової служби та надання формальних відповідей, з яких взагалі не зрозуміло, яких саме заходів реагування було вжито на інформацію, викладену в заяві позивача. Зауважує, що судом першої інстанції проігнорована інформація, що УВП УТОС, п.н. 05477505, станом на 01.10.2023 декларує від`ємне значення з податку на додану вартість, що є підставою для проведення позапланової документальної перевірки у відповідності до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Наголошує, що листом ДПС від 24.03.2023 за вих. №14171Ф/99-00-07-04-02-09 повідомлено позивача про ряд порушень норм чинного законодавства Кременчуцьким учбово-виробниче підприємством Українське товариство сліпих. Звертає увагу, що порушення податкового законодавства вказаним підприємством має системний характер та потребує постановки справи на особистий контроль. Зазначає, що листом ГУ ДПС у Полтавській області від 02.09.2023 за вих. №389/Ф/16-31-07-05-04 повідомлено позивача про переховування представників Кременчуцьке УВП УТОС від працівників податкової служби. Вказує, що зазначених вище обставин судом першої інстанції взято до уваги не було, що суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини та є прямим порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - відсутність будь-якого ефективного захисту в національному праві.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 29.10.2023 через Урядовий контактний центр (Гаряча Лінія Уряду) подав звернення реєстраційний номер ФИ-16330374 до Головного управління ДПС в Полтавській області, особисто начальнику ГУ ДПС в Полтавській області, в якому вимагаю провести позапланову документальну перевірку, діяльності Кременчуцького учбово- виробничого підприємства Українське товариство сліпих , адреса м. Кременчук, вул. Майора Борищака, буд. 22/6, шляхом здійснення контрольно-перевірочних заходів, адже станом на 01.10.2023 року вказане підприємство декларує від`ємне значення з податку на додану вартість, що є підставою для проведення позапланової документальної перевірки у відповідності до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України.

Наголошував, що листом ДПС від 24,03.2023 за вих. №14171Ф/99-00-07-04-02-09 повідомлено про ряд порушень норм чинного законодавства Кременчуцьким учбово- виробниче підприємством Українське товариство сліпих. Тобто порушення податкового законодавства вказаним підприємством має системний характер та потребує постановки справи на особистий контроль.

Також, листом ГУ ДПС у Полтавській області від 02.09.2023 за вих. №389/Ф/16-31-07- 05-04 повідомлено про переховування представників Кременчуцьке УВП УТОС від працівників податкової служби.

Наголошував, що директор Бази відпочинку "Альбатрос" ОСОБА_2 , вказаного підприємства, розташованої на річці Псел, отримував незаконно готівку, що підтверджено Актом перевірки УТОСа у додатках. Але завдяки Корупції, вказаний факт проігноровано та ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - уникли відповідальності.

Справу вимагав поставити на контроль та надав відповідні докази у додатках.

Листом від 24.11.2023 за вих. №561/Ф/16-31-07-07-07 позивачу було надано відповідь, у якій зазначено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності підстав визначених у статті 78 ПКУ, в т.ч. у випадку, коли платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, або задекларовано від`ємне значення з податку на додану вартість. Перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V Кодексу, виключно з питання щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість.

Виконуючи основні завдання з реалізації державної податкової політики, у відповідності до вимог Податкового кодексу України з урахуванням змін внесених законами України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану, ГУ ДПС у Полтавській області, шляхом проведення контрольно-перевірочних заходів здійснюється моніторинг правомірності заявлених платниками до відшкодування сум ПДВ та правомірності задекларованого ними від`ємного значення.

Результати проведених ГУ ДПС у Полтавській області контрольно-перевірочних заходів не підлягають розголошенню у відповідності до вимог пп. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), яким закріплено право платника податків на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Крім того, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема: не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи (пп.21.1.6 п. 21.1 ст.21 ПКУ).

Також зазначено, що відповідно норм статті 20 Податкового кодексу України, податкові органи мають право: визначати у порядку, встановленому Кодексом суми податкових та грошових зобов`язань платників податків (пп.20.1.18 ПКУ) та застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (пп.20.1.19 ПКУ), за результатами перевірок, які проведені у передбачених виключно Податковим кодексом України випадках.

Враховуючи вищевикладене, у ГУ ДПС у Полтавській області відсутні законодавчі підстави для притягнення до відповідальності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по результатам перевірки, яка проведена відомчою комісією на підставі Постанов президії ЦП УТОС від 29.09.2021 №1-10-17р, від 12.10.2021 №2-05-1р, згідно розпорядження голови ЦП УТОС.

Додатково повідомлено, про те, що долучені до звернення копії документів, зокрема: Акт перевірки відомчої комісії на підставі Постанов президії ЦП УТОС від 22.02.2022 за період з 01.01.2017 по 30.06.2021, не стосується предмету документальної перевірки, яка проводиться на підставі та у відповідності до вимог пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПКУ.

Роз`яснено, що у разі незгоди з наданою відповіддю, ОСОБА_1 можете оскаржити її в порядку, визначеному статтею 16 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян».

Позивач, вважаючи, що відповідачем здійснено неналежний розгляд його звернення, не вжито необхідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні, звернувся до суду із позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.10.2023, реєстраційний номер ФИ-16330374, дотримано основних вимог Закону України Про звернення громадян, надано у встановлений законом строк відповідь по суті звернення, зміст якої не може бути підставою для висновку про протиправність дій чи бездіяльності відповідача щодо розгляду звернення. Отже, відповідачем не порушено права позивача на звернення до органу державної влади.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положеннями ст. 3 Закону № 393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону № 393/96, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно зі ст. 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Відповідно до ст. 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Згідно зі ст. 15 Закону № 393/96, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону № 393/96 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

За приписами ст. 19 Закону № 393/96, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З аналізу положень Закону №393/96 випливає, що в разі надходження до органу звернення такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в ньому обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Судовим розглядом встановлено, що у зверненні від 29.10.2023, реєстраційний номер ФИ-16330374, адресованому начальникові ГУ ДПС в Полтавській області, ОСОБА_1 порушив питання про проведення позапланової документальної перевірки діяльності Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українське товариство сліпих та притягнення до відповідальності співробітників Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українське товариство сліпих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , по результатам перевірки, яка проведена відомчою комісією на підставі Постанов президії ЦП УТОС від 29.09.2021 №1-10-17р, від 12.10.2021 №2-05-1р, згідно розпорядження голови ЦП УТОС.

Листом від 24.11.2023 за вих. №561/Ф/16-31-07-07-07 за наслідками розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.10.2023 ГУ ДПС в Полтавській області повідомлено заявника про підстави та порядок проведення документальної позапланової перевірки платника податків у відповідності до ст. 78 ПК України та неможливість розголошення результатів перевірки без письмової згоди такого платника. Повідомлено про здійснення ГУ ДПС в Полтавській області моніторингу правомірності заявлених платниками до відшкодування сум ПДВ та правомірності задекларованого ними від`ємного значення у відповідності до вимог Податкового кодексу України, з урахуванням змін внесених законами України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану.

Також зазначено, що у ГУ ДПС у Полтавській області відсутні законодавчі підстави для притягнення до відповідальності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по результатам перевірки, яка проведена відомчою комісією на підставі Постанов президії ЦП УТОС від 29.09.2021 №1-10-17р, від 12.10.2021 №2-05-1р, згідно розпорядження голови ЦП УТОС.

Суд зазначає, що звернення ОСОБА_1 розглянуто і вирішено у термін не більше одного місяця від дня його надходження, надано відповідь від 24.11.2023 по суті звернення за підписом в.о.начальника ГУ ДПС в Полтавській області Алли Рябкової, що відповідає вимогам статей 15, 20 Закону № 393/96.

Посилання позивача на те, що судом першої інстанції проігнорована інформація, що УВП УТОС, п.н. 05477505, декларує від`ємне значення з податку на додану вартість, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на виконання пп.17.1.9 п.17.1 ст.17, пп.21.1.6 п. 21.1 ст.21 ПКУ у листі-відповіді громадянину ОСОБА_1 від 24.11.2023 № 561/Ф/16-31-07-07-07 результати проведених ГУ ДПС у Полтавській області контрольно-перевірочних заходів не конкретизовано, а додані до звернення від 29.10.2023 № ФИ-16330374 та позовної заяви ОСОБА_1 документи не стосуються предмету документальної перевірки, яка проводиться на підставі та у відповідності до вимог пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПКУ.

Судова колегія наголошує, що у спірних правовідносинах незгода позивача зі змістом відповіді не є підставою для визнання неналежним розгляд такого звернення.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 29.10.2023, реєстраційний № ФИ-16330374, дотримано основних вимог Закону України «Про звернення громадян», надано у встановлений законом строк відповідь по суті звернення, отже, не порушено права позивача на звернення до органу державної влади.

Доводи апелянта з посиланням на те, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини щодо ефективного засобу захисту, колегія суддів відхиляє, оскільки ним не наведено жодних фактичних обставин справи на підтвердження вказаного факту. Крім того, положення вказаних статей ґарантують кожному право подати до суду будь-який позов щодо його прав і обов`язків та на їх ефективний захист, якими апелянт скористався.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 по справі №440/17812/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич