Справа № 812/1562/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

21 березня 2024 року
справа №812/1562/16
Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Користуючись цією нормою, висловлюю незгоду із постановою колегії суддів у цій справі.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що в рамках позапланової невиїзної документальної перевірки, результати якої оформлені актом № 93 від 12.08.2016, позивач повинен був надати контролюючому органу документи, які підтверджують дані податкових декларацій у площині перевірки, а саме - по взаємовідносинах з ТОВ «Торенія». Проте такі документи були вилучені у позивача старшим слідчим 2-го відділення слідчого відділу Управління СБУ в Луганській області згідно протоколу огляду від 03.03.2014, про що Товариство листом від 21.07.2016 № 07/16-147 повідомило Управління після отримання копії наказу № 217 від 11.07.2016 про призначення позапланової невиїзної документальної перевірки Товариства, з огляду на що Управління в силу положень пункту 85.9 статті 85 Податкового кодексу України зобов`язане було звернутися до Управління СБУ в Луганській області з вимогою надати доступ до таких документів або надання копій таких документів, тоді як контролюючий орган провів перевірку на підставі даних, наявних і інформаційних базах ДФС, без перевірки первинних бухгалтерських документів, та дійшов хибного висновку про відсутність у Товариства права на податковий кредит по господарських операціях з ТОВ «Торенія» лише з підстав того, що податкові накладні, сформовані з них реєстри податкових накладних, які стали підставою для формування позивачем податкового кредиту, складені та підписані посадовою особою ТОВ «Торенія» - ОСОБА_1 , фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів (робіт, послуг).
Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 30.10.2018 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
Позивач, не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Постановою Верховного Суду від 21 березня 2024 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Старобільський молокозавод» задоволено частково, постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Приймаючи постанову, Верховний Суд зазначив, що суди першої та апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у даній справі, не надали належної оцінки положенням ст. 44, п.п.85.9 ст. 85, ст. 198 ПК України, та не встановили суть оспорюваних господарських операцій, їх відображення Товариством у податковому обліку та у випадку встановлення обставин щодо порушення позивачем податкового законодавства (або ж їх відсутності) не перевірили, чи правильно була застосована контролюючим органом до Товариства відповідальність за вказані у акті перевірки порушення (у разі їх документального підтвердження) з урахуванням характеру господарських операцій.
Проте я не можу погодитися із таким висновком Суду та вважаю, що судом апеляційної інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, воно є достатньо мотивованим і обґрунтованим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у цій справі, підтверджених тими доказами, які були надані сторонами і досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вказана перевірка призначена у відповідності до вимог п.п.78.1.11 ст. 78 ПК України на підставі постанови слідчого ОВС відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУ ДФС у Луганській області від 24.06.2016 р. про призначення позапланової документальної невиїзної перевірки в процесі досудового розслідування, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України вчиненого службовими особами ПАТ «Старобільський молокозавод» у період часу з березня 2012 по грудень 2013 на суму 2957977,21 грн.
В акті перевірки суть порушення зазначено в тому, що платником податку не надано під час перевірки первинні документи, які підтверджують правомірність формування податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Торенія». За даними Єдиного реєстру податкових накладних, податкові накладні, виписані ТОВ «Торенія» підписано ОСОБА_1 , якого ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 26.08.2014 у справі № 758/9746/14-к було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, тобто з нереабілітуючих підстав. Отже, правовідносини ПАТ «Старобільський молокозавод» з ТОВ «Торенія» не мали реального характеру, що вплинуло на заниження бази оподаткування ПДВ.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що: судом першої інстанції не взято до уваги постанову Луганського окружного адміністративного суду від 13.03.2017 у справі № 812/28/17, якою встановлено правомірність дій відповідача при проведенні перевірки по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Торенія»; судом першої інстанції не була надана оцінка доводам відповідача стосовно того, що вилучені СБ України у рамках кримінального провадження документи згідно протоколу огляду від 03.03.2014 по господарським операціям позивача з TOB «Торенія» (податкові накладні) були оглянуті та перевірені з наявних у відповідача інформаційно-аналітичних систем, а саме: з реєстру виданих та отриманих податкових накладних, з податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; Позивачем не надано жодних документів ані до перевірки та до суду стосовно втрати, пошкодження, або дострокового знищення документів по господарських операціях з ТОВ «Торенія»; у наданому позивачем копії протоколу огляду від 03.03.2014р. взагалі не зазначено, що вилучалися первинні оригіналах, оскільки відсутні будь-які докази того, що вилучені саме оригінали видаткових, податкових накладних та договору б/н від 01.10.2013.
Погоджуюсь з позицією колегії суддів касаційної інстанції, яка є сталою судовою практикою Верховного Суду, відносно того, що незалежно від наявності судового рішення у кримінальній справі щодо вчинення фіктивного підприємництва одним із контрагентів, цей факт немає преюдиційного значення, та важливо дослідити всі докази в сукупності, які надані сторонами.
Разом з тим, у даній справі, окрім доказів, наданих податковим органом, зокрема: акту перевірки, наказу на перевірку, наказів про перенесення і продовження строків проведення перевірки, запитів на надання документів, актів про ненадання до перевірки документів платником податків не надано жодних доказів.
Ненадання первинних документів (договорів, податкових та видаткових накладних) позивач обґрунтував тим, що вони вилучення слідчими СБ України, а тому відсутні підстави стверджувати про порушення ним п.п.44.6 ст. 44 ПК України. На підтвердження своїх доводів позивачем надано контролюючому органу протокол огляду від 04.03.2014 року
Верховний Суд підтримав такі доводи позивача, зазначивши, що у відповідності до п.п.44.6 ст. 44, п.п.85.9 ПК України, що у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.
Зазначаю, що виїмка і вилучення документів, є слідчою дією, яка вчиняється у відповідності до Кримінального процесуального кодексу України, за результатами якої складається протокол.
В матеріалах справи є протокол огляду від 04.03.2014 року в якому зазначено: «Згідно пояснення ОСОБА_2 (директор) фінансово-господарську документацію діяльності ПАТ «Старобільський МЗ» він може добровільно видати співробітникам СБ України для використання в ході досудового розслідування. З урахуванням вказаного було оглянуто та вилучено: Заяву директора ОСОБА_2 про добровільну видачу документів, а також, розхідні та податкові накладні, договір від 01.10.2013 б/н по взаємовідносинам з ТОВ «Торенія».
Вважаю правильним висновок суду апеляційної інстанції, що відсутні об`єктивні обставини або поважні причини не надання платником податків первинних документів під час перевірки та суду, оскільки примусова виїмка або вилучення оригіналів цих документів не проводилась, а платник податків зобов`язаний був забезпечити зберігання первинних документів, на підставі яких здійснювалось обчислення та сплата податків. У разі втрати, пошкодження або з інших причин не збереження первинних документів, платник податків мав можливість їх відновити для надання податковому органу.
Суд апеляційної інстанції також правильно врахував судову практику у аналогічних правовідносинах інших платників податків з ТОВ «Торенія», зокрема висловлену у постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 троку у справі №21-1318а16 та від 29 березня 2017 року у справі 21-1615а16 про те, що «діяльність ТОВ «Торенія» мала ознаки фіктивного підприємництва, а видані ним первинні документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, що посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, однаковою мірою стосується фінансово-господарських взаємин ТОВ «Торенія» з TOB «ТМ» Гранд Галерея», позаяк не може бути такого, що протягом одного и того самого проміжку часу один і той самий контрагент, який має ознаки фіктивності, в одних господарських операціях фігурує як суб`єкт господарювання, а в інших, зокрема у відносинах з ТОВ «ТМ» Гран Галерея», як справжній».
Відтак, судом апеляційної інстанції встановлено, що взаємовідносини позивача з ТОВ «Торенія» не мали реального характеру, оскільки не підтверджуються первинними документами, а тому податковим органом правильно нараховану суму штрафних санкцій згідно з п.п.54.3.2 п.54.3 ст. 54, п.п.123.1 ст. 123 ПК України у зв`язку з заниженням суми податкового зобов`язання ПДВ.
Щодо зазначення податковим органом порушення п.п.13 п.1 підр.2 р.ХХ Податкового кодексу України, яким встановлено, що у період до 1 січня 2015 року податок на додану вартість юридичними особами, які зареєстровані платниками податку на додану вартість, при здійсненні ними операцій з постачання власної виробленої продукції (молока, молочної сировини, молочних продуктів, м`яса, м`ясопродуктів, іншої продукції переробки тварин (шкур, субпродуктів, м`ясо-кісткового борошна), виготовленої з поставлених молока або м`яса в живій вазі сільськогосподарськими підприємствами, визначеними розділом V Кодексу, іншими юридичними і фізичними особами, у тому числі фізичними особами - підприємцями, які самостійно вирощують, розводять, відгодовують продукцію тваринництва, визначену розділом V Кодексу (далі - переробні підприємства), справляється з урахуванням таких особливостей: Суми податку на додану вартість, не перераховані на спеціальний рахунок або перераховані з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, а також суми компенсації, не виплачені сільськогосподарським товаровиробникам або виплачені з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, вважаються такими, що використані не за призначенням і підлягають стягненню до державного бюджету.
Тобто, цими приписами регулюється порядок і напрямок сплати суми ПДВ, а ст.ст.44, 198 ПК України правильність формування бази оподаткування будь-яким суб`єктом господарювання, незалежно від того, чи є цей суб`єкт сільськогосподарським товариством.
Підсумовуючи, зазначаю, що на мою думку, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ПАТ «Старобільський молокозавод».
...........................
Суддя Верховного Суду