Справа № 480/13107/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко І.І., розглянув адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до - Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
про визнання протиправними та скасування постанов.
Сторони та їх представники у судове засідання не прибули.
Суть спору. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 20.11.2023 у ВП № 63025330, в частині виведення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в окреме провадженння; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2023 у ВП № 73396956; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.11.2023 у ВП № 73396956.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на виконання рішення суду, яким стягнуто солідарно з двох осіб, в тому числі з позивача, суму заборгованості, державним виконавцем було відкрито два виконавчі провадження та прийнято постанови про стягнення виконавчого збору у кожному провадженні у розмірі 10% від загальної суми заборгованості. Тобто, виконавчий збір фактично склав 20 % від суми боргу. Одним із солідарних боржників було сплачено виконавчий збір у розмірі 10% суми заборгованості. Тому у позивача, як солідарного боржника, був відсутній обов`язок повторної сплати виконавчого збору. Натомість державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу, вивів в окреме провадження постанову про стягнення у виконавчого збору, про що було відкрито нове виконавче провадження. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Судом 16.01.2024 було постановлено ухвалу про відкриття провадження, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, та призначено судове засідання.
До суду 23.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Відзив мотивований тим, що спірні постанови є правомірними. Виконавець за заявою стягувача виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та керуючись наслідками припису ч. 3 ст. 40 вказаного Закону вивів в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки такий збір не було сплачено позивачем. У ВП № 73396956 на підставі виконавчого документу - постанови про стягнення виконавчого збору у ВП № 63025330, виконавцем було відкрито провадження та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 69 грн, як плата за користування за користування АСВП, що є витратами виконавчого провадження. Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Встановлені судом фактичні обставини.
20.11.2023 за заявою стягувача у ВП № 63025330 та № 63025542 були винесені постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.
В п. 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 63025330 щодо ОСОБА_1 зазначено: постанову про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій вивести в окреме виконавче провадження.
На підставі вказаної постанови виконавцем 21.11.2023 у ВП № 73396956 було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Позивач вважає три вказані постанови державного виконавця протиправними, а тому звернувся до суду.
Висновки суду та їх мотиви.
Cпірні правовідносини врегульвані Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 та наказом Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016.
Суд звертає увагу, що позивачем самостійно визначено предмет позову - правомірність трьох постанов держаного виконавця: про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 63025330 від 20.11.2023 у ВП № 63025330, в частині виведення в окреме провадження постанов; про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2023 у ВП № 73396956; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.11.2023 у ВП № 73396956.
Підставою позову позивачем визначено прийняття державним виконавцем вказаних трьох постанов.
Правомірність постанови виконавця про стягнення виконавчого збору у ВП № 63025330 від 15.09.2020 не є предметом даного спору, а тому правова оцінка цієї постанови, в тому числі розміру виконавчого збору, судом не надається.
Отже, основним питанням у даному спорі є те, чи правомірними є постанови державного виконавця, які прийняті на підставі чинної постанови виконавця, яка не оскаржується. Відповідаючи на вказане питання суд зазначає, що такі постанови є правомірними.
Відповідно до норм частин 1, 2 та 4 ст. 27, ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про його повернення.
Приписом ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Аналогічне положення закріплено в п. 8 розділу ІІІ Інструкції.
Нормою п. 2 розділу VІ Інструкції передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.
Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України № 2830/5 встановлено, що розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп. (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору (п. 5 ч. 1 ст. 3 закону).
Отже, постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження і саме у цій постанові визначається обов`язок зі сплати збору у конкретно встановленому розмірі.
У разі повернення виконавчого документу стягувачу і не сплати боржником виконавчого збору за постановою, у державного виконавця виникає обов`язок винести постанову про повернення документа стягувачу та вивести в окреме провадження постанову про стягнення виконавчого збору, яка є виконавчим документом, на підставі якої відкрити виконавче провадження.
Одночасно з постановою про відкриття, виконавцем виноситься постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, до складу яких входить плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження, що складає 69 грн.
Суд звертає увагу, що спірні постанови прийняті відповідачем, у зв`язку з несплатою позивачем виконавчого збору за постановою від 15.09.2020, яка не є предметом позову. Вказані постанови є похідними від постанови про стягнення виконавчого збору.
Відповідно до норми ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд не може виходити за межі позовних вимог, в порушення принципу диспозитивності, самостійно обираючи правову підставу та предмет позову, оскільки це є виключним правом позивача. Крім того, не може суд без клопотань позивача поновлювати строки для виког, для розгляду яких необхідно виходити за межі позових вимог.
Таким чином, суду надано право виходу за межі позовних вимог саме щодо додаткових (похідних) вимог, але суд не має права виходити за межі вимог в частині аналізу правомірності постанови виконавця про стягнення виконавчого збору від 15.09.2020, оскільки позивачем не визначено саме такий предмет позову, даний документ є окремим актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який має свої строки оскарження. В той же час, даний позов грунтується на аргументах, які необхідно досліджувати при визначенні правомірності постанови саме від 15.09.2020.
Враховуючи той факт, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 15.09.2020 не скасована та є чинною, а постанови, які є предметом позову у цій справі, є похідними від неї, то суд дійшов висновку що спірні постанови відповідають критеріям правомірності, які встановлені нормою ч. 2 ст. 2 КАС України, а підстави для задоволення позову відсутні.
При цьому, суд звертає увагу позивача, що у разі якщо він не згоден з розміром виконавчого збору, він має право звернутись до суду з окремим позовом, предметом якого визначити правомірність саме постанови про стягнення виконавчого збору від 15.09.2020, а підставою прийняття цієї постанови, з наданням відповідного клопотання про поновлення строку звернення до суду.
Судові витрати.
Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати по сплаті судового збору у сумі 2147,30 грн покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.
2. Витрати по сплаті судового збору у сумі 2147,30 грн покласти на позивача - ОСОБА_1 .

4. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.
5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 22.03.2024.

Суддя А.І. Сидорук