Справа № 607/23490/23
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2024 Справа №607/23490/23 Провадження №2-а/607/58/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Дубової М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, головного спеціаліста інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Антоні Ігоря Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

28.11.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідачів Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, головного спеціаліста інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Антоні Ігоря Віталійовича, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі серії РАП № від 16.11.2023 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. та закрити провадження у справі.

В позовній заяві позивач вказав, що 24.11.2023 йому було надано наручно представником відповідача постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП № до повідомлення ТЕ№00106183 за порушення п.15.9 (г) ПДР України, зупинка ближче 10м. від пішохідного переходу та накладено стягнення в розмірі 680 грн., передбачене ч.3 ст.122 КУпАП від 16.11.2024 та матеріали фотофіксації, всього на 4 аркушах.

Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною та незаконною. Зазначає, що головним спеціалістом інспектором з паркування управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради ОСОБА_2 порушено вимоги до проведення режиму фотозйомки (відеозапису) обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме не вказано місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат. Крім цього, на сайті (за посиланням parking.ternopilciti.gov.ua) розміщено фото, де неможливо чітко визначити, що цифри на приборі показують відстань саме до автомобіля Ford номерний знак НОМЕР_1 , а не до іншого об`єкту. Більше того, на фото прилад вимірювання відстані (лазерний промінь) направлений на інший об`єкт, а саме на пішохода (людину). На фото із зображенням далекоміра не вбачається звідки роблять заміри, однак видно, що вони не робляться від краю пішохідного переходу.

Позивач зазначає, що в постанові РАП № від 16.11.2023 не вказано прив`язки до нерухомих об`єктів. Натомість, місцем вчинення правопорушення визначено адресу: м.Тернопіль, вул. Митрополита Шептицького, 23а, хоча вказаний об`єкт нерухомості знаходиться на значній відстані від місця стоянки автомобіля. Даний факт може суттєво вплинути на об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, так як біля зазначеного будинку може бути інша дорожня обстановка. Більше того, згідно даних GPS координат: 49.5443725.5923061, яка розміщена на сайті відповідача, як доказова база - зазначена «Платна стоянка».

У зв`язку із наведеним, просить позов задоволити.

23.01.2024 судом зареєстрований відзив на позовну заяву поданий Управлінням муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, який мотивований тим, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. 12.11.2023 року о 11 год. 45 хв. за адресою вул. Митрополита Шептицького водій транспортного засобу марки Ford з державними номерними знаками НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче 10 м від пішохідною переходу, чим порушено вимоги п. 15.9 ПДР України. По даному факту - головним спеціалістом інспектором з паркування управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Антоні Ігорем Віталійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 186484211 до повідомлення серія ТЕ№ 00106183 за ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Факт порушення водієм п.15.9 (г) ПДР підтверджується фотоматеріалами, а також інспектором здійснювались заміри, цифровим лазерним дальноміром, який пройшов повірку в ДП «Тернопільстандартметрологія», відстані транспортного засобу позивача до пішохідного переходу, яка становить 2.829 м.

Статтею 265-4 КУпАП наведений перелік розміщення транспортного засобу, які є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, серед яких ближче 10 метрів від пішохідного переходу, а тому притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, є правомірними діями інспектора з паркування.

Інспектором з паркування, з метою належного фіксування факту порушення правил зупинки, стоянки або паркування водієм транспортного засобу марки Ford з державними номерними знаками НОМЕР_1 здійснено фотофіксацію в кількості шість фото із різних протилежних ракурсів, з відображенням 1) дати і часу (моменту), - встановлено географічні координати що повністю відповідає вимогам Примітки ст.14-2 КУпАІІ.

Стосовно адреси місця правопорушення представник відповідача зазначила, що інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин правопорушення відповідно до вимог примітки до статті 14-2 КУпАП: фотознімки з різних ракурсів, що здійснені за допомогою технічного приладу «Logic Instrument К80» який пройшов стандартизацію відповідно до Закону України "Про стандартизацію", що автоматично визначає координати місця фіксації, відображають: 1) дату порушення; географічні координати, 4) час вчинення порушення: ПАК «Інспектор», що зазначений на ресурсі inspector.rada.te.ua це програмно-апаратний комплекс «Інспектор», до апаратної частини якого входять машина автоматичного оброблення інформації портативна (планшет) «Logic Instrument fieldbook К80» (планшетний ПК), портативний принтер та інше.

ПАК «Інспектор» та всі її складові є сертифіковані та ліцензовані для фіксації порушень Правил зупинки, стоянки та паркування та діють у відповідності і чинним законодавством. Програмна частина комплексу самостійно, автоматично, без участі інспектора з паркування визначає геолокацію та місце вчинення порушення, a фото фіксація 2-х чи більше ракурсів з прив`язкою до нерухомих об`єктів є належною доказовою базою факту порушення, прив`язка адреси правопорушення відбувається автоматично, відповідно до адресної бази даних.

Щодо твердження позивача про здійснення фото транспортного засобу не від краю пішохідного переходу зазначає, що до позовної заяви долучено фото з відображенням замірів відстані транспортного від пішохідного переходу і також з відображенням самого пішохідного переходу, з метою висвітлення об`єктивної сторони правопорушення.

З огляду на вищезазначене, оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та об`єктивною, а інспектор з паркування діяв правомірною, у межах своїх повноважень у спосіб передбачений законодавством. З цих підстав, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача Управління муніципальної поліції Тернопільської міської ради в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечила, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до позовної заяви позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по справі.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 12.11.2023 о 11:45 головним спеціалістом інспектором з паркування вектору контролю за паркуванням ТЗУМІ ТМР управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Антоні І.В. в режим фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу (ПДР України) Ford д.н.з НОМЕР_1 , в м.Тернопіль, вул.Митрополита Шептицького, 23Б, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, чим порушено п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху. У відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу винесено постанову серія РАП № від 16.11.2023 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Так, відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частина 1 ст.9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пункт 1.9 ПДР передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 15.2 ПДР передбачено, що у випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати iншим учасникам дорожнього руху).

Згідно п. 15.9 «г» ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обов`язковою умовою притягнення водія до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП є встановлення в діях водія складу адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивної сторони. Адміністративна відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення настає лише у випадку створення водієм перешкоди дорожньому руху або загрози безпеці руху. Дані обставини є обов`язковими для встановлення відповідачем.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису)(за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до примітки ст. 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень ст. 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 12.11.2023; 2) місце розташування транспортного засобу: м. Тернопіль, вул.Митрополита Шептицького 23Б; 3) GPS координати: 49.54437 25.5923061; 4) час вчинення порушення: 11:45:51.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Представником відповідача долучено до відзиву, як докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення матеріали фотофіксації.

Проте, оглянувши в судовому засіданні матеріали фотофіксації, на які представник відповідача посилається, як на підставу заперечень, щодо доводів позивача та які на його думку підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, Суд зауважує, що із фотоматеріалів чітко вбачається, що прилад при вимірювані відстані (лазерний промінь) направлений на пішохода, а не на автомобіль позивача.

Таким чином, суд погоджується із твердженням позивача про те, що між вимірювальним приладом та автомобілем наявна перешкода, зокрема люди, які переходять через пішохідний перехід. Проте, представник відповідача не навів переконливих доказів, які б свідчили про те, що наявність між приладом і автомобілем не впливає на результати вимірювання, а тому суд вважає, що за таких не спростованих сумнівів неможливо дійти обґрунтованого та беззаперечного висновку про те, що відстань на приладі для вимірювання відстані є об`єктивною та вірною.

Інших переконливих доказів чи замірів відстані від автомобіля позивача до пішохідного переходу стороною відповідача не надано, при тому, що обов`язок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на суб`єкта владних повноважень, проте представник відповідача такого обов`язку не виконав.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 18 липня 2019 року по справі № 216/5226/16-а та від 17 березня 2020 року у справі № 482/83/17, належним доказом правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від розмітки пішохідного переходу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи, не підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 122 КУпАП, посадовою особою не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою до позивача було застосовано штраф за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, винесена без належних на те правових підстав, відтак підлягає скасуванню.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 14-2, 122, 245, 251, 265-4, 278, 279-1, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, головного спеціаліста інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Антоні Ігоря Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване в автоматичному режимі серії РАП № від 16.11.2023 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, вул. Коновальця, 8, м. Тернопіль.

Відповідач: Головний спеціаліст інспектор з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Антоні Ігор Віталійович, вул.Коновальця, 8, м.Тернопіль.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич