Справа № 810/1961/16
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року №810/1961/16

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Діска А.Б., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (08113, Київська область, Бучанський район, с. Петрушки, вул. Лісна, 1, )
доГоловного управління ДПС у Київській області (03151, місто Київ, вул. Святослава Хороброго, будинок 5а, ), Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області (01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1, ),
прозобов`язання вчинення певних дій та стягнення коштів
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, у якому з урахування уточнених позовних вимог просило суд:

- зобов`язати Києво-Святошинську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» суми податку на додану вартість за грудень 2011 року у розмірі 98 241 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за період з 11 чераня 2012 року по 29 серпня 2016 року у розмірі 60838,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порядку, визначеному Податковим кодексом України, подав до ДПІ у Києво-Святошинському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2011 року разом із заявою про бюджетне відшкодування у загальному розмірі 98241,00 грн.

На адресу позивача не надходило повідомлення-рішення про невідповідність або відмову у бюджетному відшкодуванні від відповідача, а тому, на думку позивача, податковий орган зобов`язаний був після перевірки 19 лютого 2012 року подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок позивача до 24 лютого 2012 року.

Разом з цим, всупереч пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу, ДПІ у Києво-Святошинському районі у встановленому порядку та строки не подала до органу, що здійснює казначейське обслуговування, висновок про суму бюджетного відшкодування, що призвело до неотримання позивачем на розрахунковий рахунок суми бюджетного відшкодування, чим порушено права та законні інтереси ТОВ «Васт-Транс», як добросовісного платника податків.

Крім того позивач зазначив про те, що несвоєчасна виплата відповідної суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2011 року надає йому право на отримання пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного Банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року позов задоволено частково, зобов`язано Києво-Святошинську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» суми податку на додану вартість у розмірі 98 241, 00 грн. за грудень 2011 року; стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Васт-Транс» пеню у розмірі 38 546,20 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2011 року; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року, скасовано постанову суду першої інстанції, та в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» задоволено частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року, прийнято справу до розгляду та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представником позивача подано клопотання, в якому останній навів пояснення з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2022 року, зокрема наголосив на тому, що бюджетне відшкодування не погашене та зазначив обґрунтування в підтвердження факту не пропущення строку звернення до суду, звертаючи увагу суду на триваюче порушення з боку відповідача.

У зв`язку зі звільненням судді, в провадженні якого перебувала справа №810/1961/16, остання передана на повторний автоматизований розподіл між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Діску А.Б.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року справу №810/1961/16 прийнято до свого провадження суддею Діскою А.Б. та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В подальшому, ухвалою від 07 грудня 2023 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у загальному позовному провадженні та ухвалено перейти до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні.

Позивачем 05 грудня 2023 було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути пеню за період з 05 березня 2012 року по 05 грудня 2023 року у розмірі 104405,42 грн. Ухвалою суду від 25 січня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, з урахуванням вимог ст. 47 КАС України, було прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Представником Головного управління ДПС у Київській області подано пояснення, в яких останній заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки останній звернувся до суду з пропуском 1095 днів з моменту виникнення права на бюджетне відшкодування.

За заявою представників учасників справи, ухвалою суду від 25 січня 2024 року замінено Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві її правонаступником - Головним управлінням ДПС у Київській області (далі - відповідач -1).

Позивачем було також подано додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що належним способом захисту порушених прав позивача є стягнення з Державного бюджету України суми бюджетної заборгованості.

ГУ ДКС України у Київській області подало до суду письмові пояснення, в яких проти позову заперечило, зазначивши, що до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області не надходив висновок від ДПІ у Києво-Святошинському районі про відшкодування позивачу податку на додану вартість, а відтак казначейство не мало підстав для перерахування відповідних сум на його рахунок.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» зареєстроване Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 19.03.1999 як юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №087855 (т.1, а.с. 56) та є платником податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2012 позивачем до ДПІ у Києво-Святошинському районі було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2011 року, де у рядку 23.1 було заявлено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 98241,00 грн. (т.1, а.с. 10-17).

З вказаною податковою декларацією позивачем було також подано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2011 року) (т.1, а.с. 14) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2011 року) (т.1, а.с.15).

Відповідно до квитанції №2 податкову декларацію ТОВ «Васт-Транс» за грудень 2011 року разом з вказаними додатками було прийнято ДПІ у Києво-Святошинському районі та зареєстровано за № (т.1, а.с. 18).

Разом з цим, заявлену суму бюджетного відшкодовування у розмірі 98241,00 грн. ТОВ «Васт-Транс» з бюджету не отримало.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач неодноразово звертався до податкового органу із запитами про надання інформації щодо результатів перевірок заявленої до відшкодування у декларації з ПДВ за грудень 2011 року суми податку у розмірі 98241,00 грн. та про направлення податковою інспекцією до органу державного казначейства висновку про відшкодування ТОВ «Васт-Транс» підтверджених сум податку.

У відповідь на вказані запити податковим органом було надано позивачу загальну інформацію щодо обсягів вже відшкодованої суми податку та суму податку на додану вартість, що залишилась невідшкодованою. Проте про конкретні причини неможливості здійснення бюджетного відшкодування заявленої у декларації з ПДВ за грудень 2011 року суми податку у розмірі 98241,00 грн. позивача повідомлено не було.

Листом від 11.06.2016 №7202/10/10-13-15-01 ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області повідомила позивача, що надати інформацію про дату прийняття та направлення до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновків по ТОВ «Васт-Транс» із зазначенням суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню є неможливим з огляду на вилучення відповідних документів СВ ПМ ДПІ у Києво-Святошинському районі у рамках розслідування кримінального провадження, порушеного за ознаками злочину, передбаченого частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво) (т.1, а.с. 43).

Неперерахування відповідачами на користь позивача відповідної суми бюджетного відшкодування за грудень 2011 року стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Не погодившись з бездіяльністю відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідачем 1 було подано суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Своє клопотання відповідач обгрунтовує тим, що 20 січня 2012 року позивачем було подано декларацію з податку на додану вартість разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 98241 грн. Право на бюджетне відшкодування у позивача, за твердженням відповідача, виникло 24 лютого 2012 року. Позивач з огляду на вимоги ст. 102 Податкового кодексу України (далі ПК України) мав право звернутися до суду з даним позовом протягом 1095 днів, тобто у період з 24 лютого 2012 року по 24 лютого 2015 року. Натомість позивач звернувся з цим позовом 07 червня 2016 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Розглянувши подане представником податкового органу клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У постанові від 14 березня 2019 року у справі № 822/553/17 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду зробив правовий висновок про те, що позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого ПДВ може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

За правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, ПК України є спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників спірних правовідносин, у тому числі захисту порушеного права в судовому порядку. Вказане повною мірою кореспондується зі статтею 99 КАС України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та статтею 122 цього Кодексу (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року). Вирішуючи питання щодо обчислення строку звернення до адміністративного суду, слід урахувати й те, що в силу положень пункту 102.4 статті 102 ПК України контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу. Оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податкового боргу та пені на нього протягом 1095 днів, то для забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою аналогічне право на стягнення заборгованості з бюджету та пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків.

У свою чергу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 280/4452/18, керуючись вищевказаним твердженням судової палати Верховного Суду, дійшов висновку про те, що і вимога щодо стягнення заборгованості з бюджету, і вимога щодо стягнення пені, нарахованої на весь час невиконання суб`єктом владних повноважень встановленого законом обов`язку, можуть бути пред`явлені у межах 1095-денного строку, після спливу якого правовідносини стають стабільними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19 відступила від цих висновків Верховного Суду та зазначила, що загальні норми процедури судового оскарження в межах розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

На підставі частин першої - третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що частинами другою та третьою статті 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

ПК України не містить прямої норми, яка б визначала строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням ПДВ державою.

Строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5); право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56).

При цьому положення пункту 102.5 статті 102 ПК України не регулюють питань строків звернення до адміністративного суду, а встановлюють лише строк для подання платником податків заяви до контролюючого органу про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом.

У разі ж несвоєчасного відшкодування заборгованості з ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, платник, звертаючись до суду, фактично просить захистити його право на отримання зазначених коштів, які залишаються невиплаченими у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень комплексу покладених на нього обов`язків. Відтак предметом оскарження у такому випадку є відповідна бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а отже, положення статті 102 ПК України, до яких відсилає пункт 56.18 статті 56 цього Кодексу, застосовуватись не можуть.

Ураховуючи наведене, стаття 102 ПК України, у тому числі й пункт 102.5 цієї статті, не є тим «іншим законом», яким установлені спеціальні строки звернення до суду з вимогами, спрямованими на захист та відновлення порушених прав платників податків у відносинах, що виникають у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини другої статті 122 КАС України, у якій передбачено загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Отже, платник ПДВ може звернутися до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень з погашення заборгованості з відшкодування ПДВ та/або пені, нарахованої на таку заборгованість, протягом шести місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час вирішення тотожних спорів слід враховувати наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, в яких викладено правову позицію, від якої Велика Палата Верховного Суду відступила в цій справі.

Суд зазначає, що передумовою направлення до органу казначейства висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету є проведення камеральної перевірки (пункт 200.10 статті 200 Податкового кодексу України), або ж документальної перевірки, у разі, коли податковий орган вважає, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства (пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

За умови підтвердження податковою інспекцією достовірності показників від`ємного значення з ПДВ, бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється без участі платника податків на підставі висновку податкового органу, що направляється до органу казначейства, та не вимагає від платника податків вчинення будь-яких дій, як-то подання додаткових заяв, чи самостійного звернення до органу казначейства.

Проте у разі не підтвердження заявленої до відшкодування суми ПДВ (її частини), податковий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення-рішення про перевищення заявленої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість платника).

Варто зазначити, що позивачем було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке розглянуто судом та при прийнятті рішення про відкриття провадження 01 серпня 2016 року суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Частиною 3 ст. 123 КАС України встановлено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Матеріалами справи підтверджується, що після спливу строків, протягом яких контролюючий орган мав здійснити камеральну (документальну) перевірку заявленого бюджетного відшкодування ПДВ, позивач як в межах 1095-денного строку, так і після цього, неодноразово звертався до відповідача - 1 з вимогами надати інформацію про результати перевірок та відомості про направлення до органів казначейства відповідних висновків (а.с. 30-49 Т.1).

Проте контролюючий орган від надання відповідей по суті звернень ухилявся, у зв`язку з чим товариству було невідомо про результати перевірок, а отже, чи були заявлені у декларації з ПДВ за грудень 2011 року суми підтвердженими.

З відповідей ДПІ у Києво-Святошинському районі, наданих на запити позивача щодо порядку та строків проведення бюджетного відшкодування ПДВ, у тому числі за грудень 2011 року, зокрема, від 26.05.2015 №3895/10/10-13-15-01, від 11.06.2015 №7195/10/10-13-15-01, від 11.06.2015 №7202/10/10-13-15-01 вбачається, що вони містять лише посилання на положення податкового законодавства щодо порядку проведення та оформлення камеральних перевірок та отримання бюджетного відшкодування.

Водночас жодна з вказаних відповідей не містила інформації про підтвердження або не підтвердження податковим органом суми від`ємного значення ПДВ, заявленого до бюджетного відшкодування у податковій декларації з ПДВ за грудень 2011 року.

При цьому податковим органом і на час розгляду справи не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про проведення відповідної перевірки та підтвердження заявлених до відшкодування сум ПДВ, відповідачем не надано відповідні довідки, складені за результатами таких перевірок.

З огляду на викладене, суд, враховуючи тривалу бездіяльність з боку відповідача щодо невідшкодування заявленої товариством суми податку на додану вартість, численні звернення платника податків, в тому числі і до відповідача, з метою вирішення цього питання в досудовому порядку, доходить висновку, що висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду є обгрунтованим, а наведені позивачем причини є достатніми для поновлення такого строку.

Отже, суд не знаходить підстав для залишення позову без розгляду, а тому відповідне клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

Зазначені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 810/1963/16.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків закріплено у статті 200 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктами 200.2 та 200.3 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України (пункт 200.8 статті 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 200.10 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

При цьому, за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. (пункт 200.11 статті 200 Податкового кодексу України).

У силу положень пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України орган державної податкової служби зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У свою чергу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України).

З системного аналізу викладених положень слідує, що у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п`яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

Частиною 2 статті 45 Бюджетного кодексу України зазначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість станом на час виникнення спірних правовідносин визначав Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 17.01.2011 року № 39 (далі Порядок).

Згідно з пунктами 6 та 7 Порядку, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку, з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України, підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п`яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Пунктом 8 Порядку визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом: трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п`яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість (пункт 9 Порядку).

Таким чином, у разі підтвердження достовірності нарахованої суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість, складання висновку про суми відшкодування податку на додану вартість та його надіслання до відповідача-2 було обов`язком відповідача-1.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем - 1 не було направлено до відповідного територіального органу Державного казначейства України у встановлений законом строк висновок із зазначенням вищевказаної суми, яка підлягає відшкодуванню позивачу, що на думку суду, свідчить про протиправну бездіяльність з боку податкового органу.

Більше того, податковим органом не наведено суду жодних обставин, що могли б слугувати підставою для відмови у наданні позивачу бюджетного відшкодування ПДВ та, відповідно, підставою для неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке відшкодування, а відтак відповідачем не доведено суду правомірності своєї бездіяльності щодо неподання такого висновку.

При цьому відповідачем не було надано доказів прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, якими б було зменшено суму бюджетного відшкодування по декларації з ПДВ за грудень 2011 року або яким відмовлено в наданні бюджетного відшкодування.

З урахуванням викладеного, суд виходить з того, що контролюючим органом було підтверджено правомірність визначення ТОВ «Васт-Транс» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2011 року.

Проте податковим органом не було направлено до відповідного територіального органу Державного казначейства України у встановлений законом строк висновок із зазначенням вищевказаної суми, яка підлягає відшкодуванню позивачу, що на думку суду свідчить про протиправну бездіяльність з боку відповідача-1.

Визначаючись щодо належного способу захисту прав платника податків у контексті викладених положень чинного законодавства та зважаючи на протиправну бездіяльність відповідача-1, суд зауважує наступне.

Як встановлено судом, підтверджується наявними у справі доказами, та поясненнями представника відповідача 1, наданими в судовому засіданні, станом на час розгляду справи ТОВ "Васт-Транс" не отримано суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2011 року у розмірі 98241 грн.

Даний факт у процесі судового розгляду справи податковим органом спростовано не було.

Станом на час розгляду справи судом п. 200.7 ст. 200 ПК України визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно п. 200.8 200.12 ст. 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Норми статті 200 ПК України узгоджуються з Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26.

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

У постанові від 12 лютого 2019 року по справі №826/7380/15 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання щодо належного способу захисту права платника ПДВ на отримання сум бюджетного відшкодування з ПДВ, зазначила, що, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику ПДВ узгодженої суми бюджетного відшкодування цього податку, такі способи захисту порушеного права, як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування або внести заяву платника податку до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не призведуть до ефективного відновлення права платника податку. Ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права платника податку, є стягнення з Державного бюджету України через відповідний орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь платника податку заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за грудень 2011 року в сумі 98241 грн.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 260/1130/18.

Згідно вимог п. 200.23 ст. 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Нарахування пені згідно з абзацом першим цього пункту не здійснюється у разі, якщо така заборгованість зумовлена:

виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану;

зупиненням/відмовою у наданні бюджетного відшкодування за рішенням про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятим у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".

Наведене дає підстави для висновку, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику ПДВ суму бюджетного відшкодування протягом законодавчо встановленого строку. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.

Факт нарахування пені нерозривно пов`язується із фактом існування заборгованості бюджету, що дозволяє стверджувати про пеню як про міру відповідальності держави перед платником за порушення нею обов`язку вчасного відшкодування від`ємного значення суми ПДВ.

Як зазначалось судом, під час розгляду справи по суті представником відповідача-1 не надано підтвердження, на вимогу суду, погашення бюджетного відшкодування.

Відтак, оскільки протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою ПДВ статусу узгодженої необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодована сума перетворилася на бюджетну заборгованість з відшкодування ПДВ, на яку в силу вимог пункту 200.23 статті 200 ПК України почала нараховуватися пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені.

На день розгляду справи позивач не отримав бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за грудень 2011 року у розмірі 98241,00 грн.

Днем коли відповідачі зобов`язані були завершити вчинення відповідних дій та виплатити позивачу бюджетне відшкодування є 05.03.2012.

Облікова ставка НБУ фіксується на момент виникнення пені та будь-які зміни її розміру в подальшому при обчислені пені в порядку пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України не враховуються.

Судом було здійснено розрахунок суми пені за заявлений позивачем період та встановлено, що розмір пені, який підлягає стягненню з держави на користь позивача за порушення строків повернення суми бюджетного відшкодування за 4171 день складає 104405,42 грн. [(98241,00 грн. х (7,75% х 120%) : 365 днів) х 4171 день].

При цьому, суд зазначає, що вказана позивачем сума пені, яку позивач просить стягнути за 4171 день прострочення становить 104405,42. Проте 4171 день охоплює період з 05 березня 2012 по 05 серпня 2023 року, а не по 05 грудня 2023, як помилково зазначає позивач. А тому пеня у вказаному розмірі підлягає стягненню за період з 05 березня 2012 по 05 серпня 2023 року.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Беручи до уваги наведене у сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» пені на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за період з 05 березня 2012 року по 05 серпня 2023 року у розмірі 104405,42 грн.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 судові витрати в розмірі 2489,28 грн., сплачені за платіжним дорученням №4474 від 08 червня 2016 року (т.1, а.с. 3).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Київській області про залишення позову без розгляду - відмовити.

Задовольнити частково адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення коштів.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (08113, Київська область, Бучанський район, с. Петрушки, вул. Лісна, 1, ) заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2011 року у розмірі 98241 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (08113, Київська область, Бучанський район, с. Петрушки, вул. Лісна, 1, ) пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за період з 05 березня 2012 року по 05 серпня 2023 року у розмірі 104405,42 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, місто Київ, вул. Святослава Хороброго, будинок 5а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» (08113, Київська область, Бучанський район, с. Петрушки, вул. Лісна, 1, ) судовий збір у розмірі 2489,28 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.