Справа № 340/10620/23
Суддя: Л.І. ХИЛЬКО
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/10620/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач (через представника - адвоката Гаморя М.В.) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не включення для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу) за періоди роботи у Російській федерації згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області провести з дати призначення Позивачу пенсії перерахунок призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком, для обчислення якої врахувати суми заробітної плати (доходу), вказані у довідках про доходи, за періоди роботи у Російській федерації згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату недоплачених сум пенсії;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі .1073,60 грн.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу та інші витрати, пов`язані з розглядом справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем протиправно не зараховано суми заробітної плати (доходу), вказані у довідках про доходи, за періоди роботи у російській федерації згідно записів у трудовій книжці, оскільки стаж, набутий на будь-якій території держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНГ в галузі пенсійного забезпечення, враховуються при встановлені права на пенсії і її обчислення

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог відповідач вказує, що надана позивачем довідка про заробітну плату від 02.02.2015 за №01/15 не перевірена та не підтверджена первинними документами за період роботи у російській федерації, а отже для врахування сум отриманих доходів підстави відсутні (а.с.36-38).

Дослідивши матеріли справи, суд встановив наступне.

Рішенням суду від 11 серпня 2023 року № 340/4510/23 визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №99 від 25.04.2023 р. в частині незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи на території російської федерації згідно із трудовою книжкою від 19.10.2006 року серії НОМЕР_2 , та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 19 квітня 2023 р., подану ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із врахуванням періодів роботи у Російській федерації згідно з трудовою книжкою від 19.10.2006 року серії НОМЕР_2 та висновків суду (а.с.7-10).

На підставі вказаного рішення, позивачу призначення пенсія за віком та включено до страхового стажу періоди роботи у Російській федерації (а.с.49-59).

На думку позивача, при призначенні пенсії відповідач, згідно із записами у трудовій книжці Позивача, при обчисленні пенсії за періоди роботи на території російської федерації Відповідачем мав врахувати суми заробітку згідно наданих довідок за наступні періоди: з 01.01.2007 р. по 30.06.2007 р. робота у ВАТ « 55 Металообробний завод» (довідка про доходи за 2007 рік № 15 від 24.12.2007 р. (а.с.18) - записи у трудовій книжці №1-2; з 09.07.2007 р. по 25.12.2007 р. робота у ВАТ « 55 Металообробний завод» (довідка про доходи за 2007 рік № 15 від 24.12.2007 р.) - записи у трудовій книжці №3-4; з 15.05.2009 р. по 18.01.2010 р. робота у ТОВ «Ладозький транспортний завод» (довідка про доходи від 02.02.2015р. №01/15 (а.с.19-20) - записи у трудовій книжці №5-6; з 01.02.2010 р. по 24.12.2010 р. робота у ТОВ «Ладозький транспортний завод» (довідка про доходи від 02.02.2015р. №01/15) - записи у трудовій книжці №7-9; з 01.03.2011 р. по 26.12.2011 р. робота у ТОВ «Ладозький транспортний завод» (довідка про доходи від 02.02.2015р. №01/15) - записи у трудовій книжці №10-11; з 20.02.2012 р. по 24.12.2012 р. робота у ТОВ «Ладозький транспортний завод» (довідка про доходи від 02.02.2015р. №01/15) - записи у трудовій книжці №12-13; з 27.02.2013 р. по 18.12.2013 р. робота у ТОВ «Ладозький транспортний завод» (довідка про доходи від 02.02.2015р. №01/15) - записи у трудовій книжці №14-15; з 05.03.2014 р. по 13.11.2014 р. робота у ТОВ «Ладозький транспортний завод» (довідка про доходи від 02.02.2015р. №01/15) - записи у трудовій книжці №16-17; з 24.05.2018 р. по 30.07.2019 р. робота у ТОВ «СМЗ» (довідка про доходи від 30.07.2019 р. (за період з 01.01.2019 р. по 30.07.2019 р.) (а.с.21) та довідка про суму заробітної плати за період з 24.05.2018 р. по 30.07.2019 р.) (а.с.22) - записи у трудовій книжці №18-19 (а.с.15-17).

Не погоджуючись із такими діями відповідача при призначені пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) встановлено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Положеннями статті 1 Закону №1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Відповідно до частини 10 статті 20 Закону №1058-IV якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частина 12 статті 20 Закону №1058-IV).

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення").

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу роботи позивача здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача.

Відповідно до абзацу 3 статті 3 федерального закону Російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в російській федерації" (далі Закон РФ №173-ФЗ), який застосовувався до 01.01.2015, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

Так, підставою звернення позивача до суду із даним позовом, слугував факт відмови відповідачем у здійсненні обчислення пенсії за віком з врахуванням заробітної плати за періоди у російській федерації, оскільки надана позивачем довідка про заробітну плату від 02.02.2015 за №01/15 не перевірена та не підтверджена первинними документами за період роботи у російській федерації, а отже для врахування сум отриманих доходів підстави відсутні

Суд зазначає, що дії пенсійного органу стосовно направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством та належать до його компетенції. При цьому виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування довідки.

Будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів.

Відсутність у відповідача даних підприємства іншої держави про сплату ним страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої йому заробітної плати.

Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а та від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а.

Крім того, невиконання страхувальником обов`язку зі сплати страхових внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 у справі №688/947/17, у яких зроблено висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Також слід враховувати, що з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та розірвання дипломатичних зв`язків, позбавляє як позивача так і відповідача можливості отримати необхідні документи для підтвердження сплати страхових внесків.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві.

Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Суд зазначає, що позивач не повинен зазнавати негативних наслідків через відсутність можливостей отримати необхідні документи через обставини, що не залежать від волевиявлення сторін.

Як зазначив ЄСПЛ у справі. Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не включення для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу) за періоди роботи у російській федерації згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області провести з дати призначення Позивачу пенсії перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за віком, для обчислення якої врахувати суми заробітної плати (доходу), вказані у довідках про доходи, за періоди роботи у Російській федерації згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн.(а.с.4), який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Судом не встановлено витрат позивача на правничу допомогу, оскільки до матеріалів справи не було долучено детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 260-236, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не включення для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу) за періоди роботи у Російській федерації згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області провести з дати призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, до обчислення якої врахувати суми заробітної плати (доходу), вказані у довідках про доходи, за періоди роботи у Російській федерації згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ().

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. ст. 255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. ХИЛЬКО