Справа № 953/1162/24
Суддя: Юрлагіна Т. В.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/1162/24
Провадження № 2-а/953/79/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції 1 взводу 6 роти 2 батальйону ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1280886 від 20 січня 2024 року за частиною 2 статті 122 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції 1 взводу 6 роти 2 батальйону ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 1280886 від 20 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за частиною 2 статті 122 КУпАП, стягнути судові витрати з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 лютого 2024 року ним засобами поштового зв`язку одержано рекомендований лист з Управління поліції в Харківській області 22 січня 2024 року. Вкладенням до цього листа була роздрукована у вигляді фіскального чека Постанова серії ЕНА № 1280886 від 20 січня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Цією Постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. за нібито здійснення ним повороту ліворуч та не надання переваги у русі транспортних засобів, які рухались у напрямку прямо, чим ОСОБА_1 нібито порушив п. 16.6. ПДР, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Не згоден з Постановою серії ЕНА № 1280886 складеною інспектором 1 взводу 6 роти 2 батальйону УПП ДПП Харківської області старшим лейтенантом ОСОБА_2 з огляду на наступне: відповідно до постанови від 20 січня 2024 року о 18:07:15, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив поворот ліворуч з вул. Академіка Павлова на провулок Конюшенний та не надав перевагу у русі транспортних засобів, які рухалися в напрямку прямо. Оскаржувану Постанову було складено за адресою: АДРЕСА_1 , 20 січня 2024 року о 18:28:00. Відповідно за версією Відповідача, за двадцять хвилини було помічено водія та нібито вчинення ним адміністративного правопорушення, висунуто вимогу про зупинку транспортного засобу, безпосередньо зупинка, повідомлення про причину зупинки, перевірка документів наданих водієм, ознайомлення з документами, повідомлення позивача про порушення правил дорожнього руху, роз`яснення прав, пропозиція скористатися професійною допомогою адвоката та складення постанови, однак за такий короткий час фізично неможливо здійснити вищенаведені дії, при цьому з дотримання усіх процесуальних вимог, що свідчить про незаконність та необґрунтованість складеною Відповідачем Постанови серії ЕНА № 1280886. Крім того, в оскаржуваній Постанові вказується, що до неї додається відео з мобільного телефону iPhone11 ProMax, відео зі стаціонарного відеореєстратора Xiaomi 70mai. Враховуючи технічні характеристики цих пристроїв та відповідно спосіб їх використання, позивач вважає за необхідне зазначити, що, ймовірно, уся відеофіксація процесу складання оскаржуваного Протоколу була записана на особисті власні пристрої Відповідача, впорушення вимог наказу МВС України від 18 грудня 2018 №1026, яким був затверджений Перелік дозволених для застосування технічних пристроїв. Відеозаписи зроблені на власні пристрої не можуть вважатися доказами в розумінні КАС України. Вказує, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

15.02.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

14.03.2024 до Київського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку після отримання ухвали про відкриття провадження разом з судовим викликом 23.02.2024 року надійшов відзив на позов, який здано на поштов відділення 11.02.2024 року у перший робочий день після останнього дня строку для його подачі, який припав на вихідний день 09.02.2024, тобто з дотриманням строку його подачі. Відповідно до відзиву представник відповідача зазначає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що 20.01.2024 року інспектором було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 2 статті 122 КУпАП, а саме: 20 січня 2024 року о 18:07:15, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив поворот ліворуч з вул. Академіка Павлова на провулок Конюшенний та не надав перевагу у руху транспортних засобів, які рухалися в напрямку прямо, чим водієм порушено п. 16.6. ПДР, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб, інспектором було роз`яснено права, та за результатами розгляду з урахуванням зафіксованих на відеореєстраторі Xiaomi 70mai, який встановлено у службовому автомобілі данних про наявність в діях водія порушень правил дорожнього руху складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та призначено покарання виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп., фіксація розгляду справи відбувалась за допомогою особистого мобільного телефону, оскільки розрядилась акумуляторна батарея портативного відео реєстратора. Таким чином було забезпечено ведення відео фіксації. Також зазначають про те, що позивачем у позову не наведено жодних доказів на спростування факту вчинення правопорушення, тож представник відповідача звертає увагу суду, що 20.01.2024 року позивачем було порушено ПДР, що потягнуло за собою винесення оскаржуваної постанови. З огляду на вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 не скористався правом на подачу відповіді на відзив.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо) неупереджено);добросовісно; розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

В свою чергу, пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п. 16.6. Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З викладеного вбачається, що передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту ненадання дороги транспортним засобам, які рухаються в зустрічному напрямку, транспортним засобом, яким керував позивач, під час здійснення повороту ліворуч.

В свою чергу, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2)забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано відеозапис здійснений з патрульного автомобіля, з якого вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , здійснив поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надавши дорогу транспортним засобам, що рухались в зустрічному напрямку прямо.

Чим спростовуються посилання позивача про нібито скоєне ним правопорушення, оскільки при виконанні повороту ліворуч транспортним засобом, яким керував позивач перед транспортними засобами, які розпочали рух у зустрічному напрямку та це не призвело до аварійної ситуації, не свідчить про відсутність для них перешкоди у русі. При цьому, зазначене також не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку дотримання вимог п.16.6 ПДР України.

Так, судом встановлено, що 20.01.2024 року інспектором поліції Ляхом С.А. винесено постанову серії ЕНА № 1280886 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним п.16.6 ПДР України, а саме 20 січня 2024 року о 18:07:15, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив поворот ліворуч з АДРЕСА_2 та не надав перевагу у руху транспортних засобів, які рухалися в напрямку прямо та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором патрульної поліції, як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз`ясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується оглянутим судом відеозаписом.

З метою фіксування правопорушення, забезпечення дотримання ПДР України, у відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний факт правопорушення зафіксовано на відеорегістраторі, встановленому в службовому автомобілі патрульної поліції.

Відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, надано до суду відеозапис з місця адміністративного правопорушення, з якого видно, що автомобіль BMW X5 НОМЕР_1 , за кермом якого перебував позивач, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надав дорогу транспортним засобам, що рухались в зустрічному напрямку прямо.

При цьому, переглядом відеозапису не встановлено перешкод для виконання позивачем Правил дорожнього руху та зупинення автомобіля. На думку суду, у даній дорожній обстановці позивач повинен був вжити заходи, а саме надати дорогу транспортним засобам, що рухались в зустрічному напрямку прямо, відповідно до вимог п.16.6 ПДР України.

Що стосується посилань позивача на не можливість протягом часу зазначеного у постанові з моменту вчинення до моменту її роздруківки, провести ряд перелічених дій відповідно до позову, дані твердження фактично зводяться до намагання уникнення від адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені положення закону, суд вважає, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення,

Суд не приймає до уваги твердження позивача щодо того, що фіксація розгляду справи яка відбувалась за допомогою особистого мобільного телефону інспектора є неналежним доказом, оскільки як зазначено з відзиву розрядилась акумуляторна батарея портативного відео реєстратора та таким чином було забезпечено повну фіксацію обставин винесення оскаржуваного рішення. Таким чином було забезпечено ведення відео фіксації.

Окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 753/4366/17, від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 у справі №826/15341/15.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі.

З урахуванням викладеного, підтверджено порушення ОСОБА_1 вимог п.16.6 ПДР України, у зв`язку з чим, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Положеннями ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст.278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року.

Отже, відповідач згідно з вимогами ст.77 КАС України, довів належними доказами, зокрема відеозаписом, правомірність прийнятого ним рішення, тому, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, суд вважає, що інспектор під час прийняття оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб, який визначено чинним законодавством України, що свідчить про відсутність підстав для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно з вимогами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення позивачем надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами доведено не було.

Частиною третьоюстатті 286 КАС Українивизначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення

Таким чином, враховуючи встановлені під час судового розгляду справи факти порушення позивачем ОСОБА_1 вимог 16.6 ПДР України, суд приходить до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому її необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції 1 взводу 6 роти 2 батальйону ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 1280886 від 20 січня 2024 року за частиною 2 статті 122 КУпАП - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Юрлагіна