Справа № 280/6432/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
25 березня 2024 року м. Дніпросправа № 280/6432/19
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Чепурнова Д.В.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року в адміністративній справі №280/6432/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
19.02.2024 року до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року по справі №280/6432/19.
04.03.2024 року на запит головуючого судді до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №280/6432/19.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2024 року призначино розгляд заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року по справі №280/6432/19 в порядку письмового провадження.
22 березня 2024 року до суду апеляційної інстанції від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшли заперечення на заяву позивача, в яких останній просить відмовити у задоволенні заяви про встановлення судового контролю. Вказує, що судове рішення виконано в межах покладених суом зобов`язань та з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи заяви, заперечень, з відзивами на них, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку, що заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
При цьому, обов`язковість судового рішення забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Колегія суддів зазначає, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №280/6432/19 набрала законної сили з моменту прийняття, а саме 30.04.2020 року та на її виконання Запорізьким окружним адміністративним судом були видано виконавчий лист.
Вищезазначений виконавчий документ ОСОБА_1 , як стягувач, пред`явила до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Запорізькій області Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро).
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Запорізькій області Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюком В.О. було відкрито виконавче провадження № 62701607 на підставі виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду №280/6432/19 від 28.07.2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, встановлення судового контролю це право, а не обов`язок суду.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від 20-ти до 40-ка розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).
Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України (ч. 3 ст. 382 КАС України).
В силу ч. 8 ст. 382 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.
Статтею 287 КАС України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Отже, чинним процесуальним Законом встановлено право суду встановити судовий контроль за виконанням судових рішень.
При цьому, такий контроль встановлюється в разі, якщо судове рішення не виконується зобов`язаною стороною тривалий час без поважних на те підстав.
Колегія суддів зазначає, що судовий контроль це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішення нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15 зазначив, що, зокрема ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17.
Підставою застосування ст. 382 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень/дій суб`єкта владних повноважень.
Тобто, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи.
При цьому, позивач, надаючи заяву про встановлення судового контролю має надати докази, що рішення суду не виконується, а відповідач, заперечуючи проти встановлення судового контролю, може надати докази на спростування вимоги про встановлення судового контролю, наприклад надавши докази про виконання рішення суду або про неможливість виконання рішення суду з поважних причин та ін.
Позивачем до матеріалів справи також надано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Запорізькій області Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюком В.О. від 12.01.2022 року про закінчення виконавчого провадження.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено права та обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Так, сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання та користуватися іншими правами, наданими законом.
Матеріалами справи підтверджено, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Запорізькій області Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюком В.О. від 12.01.2022 року було закінчено виконавче провадження (ВП № 62701607). Тобто, державним виконавцем вчинялися виконавчі дії, які врегульовані Законом України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає про те, що, з урахуванням положень ч. 1 ст. 287 КАС України, Позивач має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважатиме, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено його права, свободи чи інтереси.
Так, у вказаній нормі законодавець фактично відзначив, що окрім заходів судового контролю зазначених у резолютивній частині судового рішення, суд здійснює контроль за виконанням судового рішення і у порядку, встановленомустаттею 287 цього Кодексу, тобто шляхом розгляду позовних заяв про оскарження рішень, дій та бездіяльності державних чи приватних виконавців, які допущені в ході примусового виконання судового рішення.
При цьому, матеріали даної справи не містять доказів оскарження позивачем постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 62701607.
У той час як, статтею 382 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за не виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що свідчить про наявність у Позивача, в разі умисного невиконання Відповідачем постанови суду апеляційної інстанції у цій справі, можливості звернутись з відповідною заявою відносно Відповідача до правоохоронних органів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим підстави для встановлення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30.04.2020 року у справі №280/6432/19 відсутні.
Керуючись ст.ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України , суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 30 квітня 2020 року - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Головуючий - суддя С.В. Сафронова
суддя С.М. Іванов
суддя Д.В. Чепурнов