Справа № 560/5852/22
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5852/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

27 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Красилівської міської ради Хмельницької області, в якому просить:

- визнати дії протиправними та такими, які мають ознаки бездіяльності ненадання відповідь на запит на отримання публічної інформації від 05.03.2022, який адресований до голови Красилівської міської ради Островської Н.В.;

- зобов`язати надати відповідь на запит на отримання публічної інформації від 05.03.2022;

- стягнути з відповідача голови Красилівської міської ради ОСОБА_2 на користь позивача 2481 грн. за відрив від звичайних занять;

- стягнути з відповідача голови Красилівської міської ради ОСОБА_2 на користь позивача сто тисяч гривень у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем не дотримано електронної форми надання відповіді на його запит, оскільки електронний документ не скріплено електронним цифровим підписом.

Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з урахуванням наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 05.03.2022 направив запит на отримання публічної інформації (адресований Красилівському міському голові ОСОБА_2 ), в якому просив:

- надати кадастровий номер, на якому розташовані гідротехнічні споруди №1, №2, які знаходяться село Чепелівка Красилівського району Хмельницької області;

- відповідь надати на електрону скриньку.

Відповідач отримав вказаний запит 09.03.2022, оскільки 05.03.2022 вихідний день (субота) та 7 березня (понеділок) вихідний день переносився на суботу 13 березня, а 8 березня (вівторок) був святковим неробочим днем.

Отже, згідно з журналом обліку запитів на публічну інформацію, цей запит зареєстрований відповідачем 09.03.2022 за №Т/153/08-29/22 (а.с.34 зворот)

У відповідь на запит ОСОБА_1 відповідачем сформовано лист від 14.03.2022 №Т/153/08-29/22, в якому повідомлено, що кадастрові номери земельних ділянок під гідротехнічними спорудами №1 та №2, які розташовані на території Чепелівського старостинського округу Красилівської міської ради відсутні, вказані земельні ділянки не сформовані. Відповідь 14.03.2022 надіслана на електронну адресу позивача (а.с.48-49).

Вважаючи, що відповідачем порушеними його права, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Оцінюючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI).

Згідно з статтею 1, пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Положеннями частини 4 статті 22 Закону №2939-VI встановлено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно з якою розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Отже, розпорядник публічної інформації може та зобов`язаний надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

При цьому законодавством України чітко встановлено обов`язок розпорядника інформації надати мотивовану відповідь на запит у визначений Законом строк.

Судом встановлено, що у відповідь на запит позивача повідомлено, що кадастрові номери земельних ділянок під гідротехнічними спорудами №1 та №2, які розташовані на території Чепелівського старостинського округу Красилівської міської ради, відсутні, вказані земельні ділянки не сформовані.

Обставин та доказів того, що інформація, наведена у відповіді (лист від 14.03.2022 №Т/153/08-29/22), є недостовірною, неточною або неповною, ані у позовній заяві, ані в апеляційній скарзі позивачем не наведено.

Отже, виходячи з наявної у нього інформації відповідачем надано відповідь на запит позивача, що свідчить про те, що ним не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію.

При цьому, відповідь на запит надана з дотриманням строку, встановленого ст.20 Закону №2939-VI, тобто в межах п`яти робочих днів з дня отримання запиту (а.с.48-49).

Колегія суддів також враховує, що ст. 14 Закону №2939-VI не встановлено обов`язку розпорядника інформації надавати відповідь на запит виключно у письмовій або електронній формі.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" №851-IV електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" (ст.7 Закону № 851-IV)

Оцінюючи доводи апелянта про те, що відповідачем не дотримано вимог Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", колегія суддів враховує, що відповідно до матеріалів справи надана Красилівською міською радою відповідь на запит позивача сформована в паперовому вигляді, скріплена власноручним підписом уповноваженої особи (заступника міського голови) та направлена не електронну адресу ОСОБА_1 шляхом вкладення файлу формату PDF зі сканкопією відповіді (а.с. 48, 49).

Отже, до створеного в паперовому вигляді письмового документу не застосовуються положення Закону № 851-IV.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто позивач повинен довести, що дійсно має право чи інтерес, про захист якого він просить, та відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України довести обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав чи інтересів позивача належними та допустимими доказами.

Незважаючи на обов`язок, встановлений частиною 2 статті 77 КАС України щодо доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, процесуальне законодавство не звільняє позивача від обов`язку доказувати ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність протиправної бездіяльності позивача та підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року відповідає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і підстави для його скасування або зміни - відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.