Справа № 440/2252/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 р. Справа № 440/2252/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2022, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/2252/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач, ГУПН в Полтавській обл.) в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення комісії ГУНП в Полтавській обл., оформлені листом № 29/В-9/Оп від 02.02.2022 про відмову в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності;

- зобов`язати ГУНП в Полтавській обл. прийняти рішення щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в поліції, в розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.04.2022 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що отримав захворювання під час проходження служби, а не поранення, у зв`язку з чим йому було встановлено ІІ групу інвалідності.

Вважає, що відповідач протиправно відмовляє йому у наданні одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) та протиправно вимагає від нього акти про нещасний випадок за 2010 рік, бо він отримав травму 04.11.2010, проте такі акти у розпорядженні позивача не перебувають та ніколи не перебували. Зазначив, що невідомо чи проводилося службове розслідування взагалі та чи складалися відповідні акти.

Звертає увагу суду, що звернувся до відповідача про отримання ОГД у зв`язку з тим, що інвалідність отримана та пов`язана із проходженням служби в поліції. У висновку ВЛК (свідоцтво про хворобу №333/С) зазначено, що його захворювання ТАК пов`язане з проходженням служби в поліції, травма, про яку зазначає відповідач, є однією із причин захворювання, але у сукупності з іншими захворюваннями під час проходження служби.

Суд першої інстанції помилково не застосував положення ч.2 ст. 77 КАС України стосовно того, що тягар доказування покладено на відповідача, а тому відсутність матеріалів, щодо травмування позивача не є виною останнього.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 не виконав імперативну вимогу пп.6 п.5 розділу III Порядку №4, адже для виплати ОГД мав подати повний пакет документів, серед яких і копії акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини його поранення (контузії, травми або каліцтва).

На думку відповідача наведене свідчить про правомірність рішення ГУНП в Полтавській обл. про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, про що його повідомлено листом від 02.02.2022 № 29/В-9/Оп, адже пакет поданих позивачем документів не відповідає вимогам Порядку №4.

Вважає, що за змістом позовної заяви ОСОБА_1 не заперечує факту, що з метою проведення відповідно до Порядку №1346 розслідування за фактом отримання ним травми у 2010 році останній звертався до ПМУ УМВС України в Полтавській обл. з відповідним рапортом. У позовній заяві наявне посилання позивача на відповідь ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській обл. від 09.11.2020 №В-3166л.к., якою повідомлено, що орган - ПМУ УМВС України в Полтавській обл., який проводив службове розслідування подій з позивачем в 2010 році станом на 02.08.2019 припинено, тому спрямувати заяву за належністю не представляється можливим. Але позивач не надав суду доказів вжиття передбачених законодавством заходів з метою оскарження у судовому порядку відповіді чи бездіяльності ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській обл. від 09.11.2020 №В-3166л.к. щодо не проведення своєчасно такого розслідування, як незаконної та безпідставної.

Зазначає, що за відсутності актів розслідування нещасного випадку, ГУНП в Полтавській обл. позбавлене можливості призначити позивачу ОГД.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного судового рішення, норм процесуального та матеріального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Позивач з 07.11.2015 проходив службу в органах Національної поліції України.

02.12.2020 наказом ГУНП в Полтавській обл. №533 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

02.02.2021 згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ №095702 ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.

17.03.2021 ОСОБА_1 звернувся з заявою (рапортом) до ГУНП в Полтавській обл. щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що отримав II групу інвалідності від захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, до якого було додано: копію свідоцтва про хворобу №333/С; довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках Серії АГ №0023020, якою встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 70%, видана на підставі Акту огляду МСЕК №317; виписку з акта огляду медико-санітарною експертною комісією до довідки серії 12 ААВ №095702, якою встановлено ІІ групу інвалідності з 02.02.2021; копії паспорту та ідентифікаційного коду; копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданого 24.07.2015; копію довідки Полтавської обласної дирекції ПАТ "НАСК "ОРАНТА" від 03.12.2020 №03-02/2880; заяву-згоду на обробку персональних даних; заяву із реквізитами особового (поточного) рахунку в банку.

28.05.2021 ГУНП в Полтавській обл. відмовило у призначенні ОСОБА_1 ОГД, про що складено відповідний висновок.

04.06.2021 листом №29/В-9/Оп ГУНП повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення із зазначенням підстав відмови у виплаті ОГД.

Вважаючи протиправними дії та з метою скасування рішення комісії ГУНП в Полтавській області, оформленого листом №29/В-9/Оп від 04.06.2021 про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, останній звернувся до суду.

Вказані обставини встановлені в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 у справі №440/7804/21, а відтак, в силу приписів статті 78 КАС України не підлягають доказуванню.

17.09.2021 рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/7804/21, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021, позов ОСОБА_1 до ГУНП в Полтавській обл. дії задоволено частково.

Зобов`язано повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 17.03.2021 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

28.01.2022, на виконання вищезазначеного судового рішення, ГУНП в Полтавській обл. повторно розглянуло поданий рапорт ОСОБА_1 від 17.03.2021 з доданими до нього документами та відмовило у призначенні останньому одноразової грошової допомоги з підстав ненадання актів розслідування нещасного випадку, що трапився з ним у 2010 році, про що складено відповідний висновок.

02.02.2022 листом №29/В-9/Оп ГУНП в Полтавській обл. повідомило позивача про прийняте рішення із зазначенням підстав відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

Вважаючи протиправними такі дії відповідача та з метою скасування оформленого листом №29/В-9/Оп від 02.02.2022 рішення комісії ГУНП в Полтавській обл. про відмову в призначенні та виплаті йому одноразової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до заяви від 17.03.2021 та пакету доданих до неї документів позивачем не було надано копії акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, рішення ГУНП в Полтавській обл. від 02.02.2022 № 29/В-9/Оп про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги є обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - ОГД) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Згідно із ст. 99 Закону №580-VIII розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

1) загибелі (смерті) поліцейського (пункт 1) - 750 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

2) смерті поліцейського (пункт 2) - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:

а) I групи - 400 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 5, - у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) унаслідок причин, зазначених у пункті 6, - залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок№4).

Порядок №4 визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських у тому числі курсантів, слухачів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклади освіти), поліцейських, які були відряджені до державних (міждержавних) органів, установ та організацій із залишенням на службі в поліції, але зі звільненням із займаної посади (далі - органи державної влади).

Діяльність органів поліції та закладів освіти у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського.

Розділом ІІ Порядку№4 визначено умови виплати ОГД.

Днем виникнення права на отримання ОГД є:

;

2) у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії;

.

ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1 розд. IIІ Порядку №4 Формування документів для призначення та виплати ОГД в органах поліції, закладах освіти здійснюється бухгалтерською службою у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП), підрозділами правового забезпечення органів поліції та закладів освіти, а також працівниками медичних (військово-лікарських) комісій МВС (далі - ВЛК).

Формування документів для призначення та виплати ОГД поліцейським, які були відряджені до органів державної влади, здійснюється органом поліції, в якому особа займала посаду до відрядження, або органом поліції, наказом якого особа була звільнена зі служби в поліції.

СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України.

Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України.

Бухгалтерські служби відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України.

Керівники органів поліції, закладів освіти відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.

Згідно п. 2 розд. ІІІ Порядку № 4 Посадові особи органів поліції, закладів освіти у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Відповідно до п. 3 розд. ІІІ Порядку № 4 Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, закладів освіти за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до органів державної влади (далі - останнім місцем проходження служби).

У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.

Згідно із п. 5 розд. ІІІ Порядку №4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта (актів) розслідування нещасного випадку, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, за формами, визначеними МВС, зокрема про те, що цей випадок не пов`язаний з учиненням поліцейським кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Засвідчення копій документів, зазначених у підпунктах 4-6, здійснює керівник установи, організації, підрозділу, що видала(в) документ. Копії документів, зазначених у підпунктах 7-9, засвідчує своїм підписом фізична особа, що подає документи, та перевіряє особа, що їх приймає.

У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати ОГД члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають до органу поліції документи, копії документів, зазначених у підпунктах 1-9 цього пункту, та належним чином засвідчену копію відповідного рішення суду, за винятком випадків, коли орган поліції був учасником у справі.

Відповідно до п. 1 розд. ІV Порядку №4 У місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).

Згідно із п. 2 розд. ІV Порядку №4 у разі надсилання запитів до органів поліції, інших підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

3) у закладів освіти - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно із п. 4 розд. ІV Порядку №4 у Департаменті поліції охорони Національної поліції України та територіальних органах поліції охорони, висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів, а також керівником територіального органу поліції охорони за місцем проходження поліцейським служби, або особами, які виконують їх обов`язки /п.4/.

Висновок органу поліції охорони про призначення ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, разом з оригіналами документів та розрахунком потреби в коштах для виплати ОГД (додаток 3), копії довідки про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, завірені належним чином, надсилаються для перевірки до Департаменту поліції охорони Національної поліції України.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє начальник Департаменту поліції охорони Національної поліції або особа, яка виконує його обов`язки.

У разі затвердження/відмови висновок, разом з оригіналами документів надсилається Департаментом поліції охорони Національної поліції України до відповідного органу поліції охорони.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД, в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, разом із копією висновку про призначення ОГД та копією довідки про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, завіреними належним чином, направляється Департаментом поліції охорони Національної поліції України, в межах бюджетних асигнувань встановлених органам поліції охорони на зазначені цілі, до фінансового підрозділу центрального органу управління поліції супровідним листом, з підтвердженням проведення перевірки отриманих матеріалів стосовно призначення допомоги та клопотанням щодо виділення асигнування органу поліції охорони, в якому проходив (проходить) службу поліцейський.

Керівник органу поліції охорони у п`ятнадцятиденний термін після надходження затвердженого висновку приймає рішення про призначення виплати ОГД, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - надсилає особі письмове повідомлення із зазначенням підстав такої відмови.

Як визначено у пункті 5 розд.1 Порядку № 4 ОГД не призначається і не виплачується за наявності підстав, визначених ст. 101 Закону №580-VIII.

Згідно із ст. 101 Закону №580-VIII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів зазначає, що зазначений перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

З матеріалів справи вбачається, що ГУНП в Полтавській області було надіслано запит до ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 23.03.2021 №525/115/29/10/01-2021 з проханням підтвердити відповідність діагнозу, зазначеному у довідці МСЕК, діагнозу, вказаному у свідоцтві про хворобу №333/С від 25.11.2020, а також повідомити, чи пов`язаний цей діагноз з травмою, отриманою ОСОБА_1 04.11.2010, яка зазначена у свідоцтві про хворобу, оскільки саме ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України.

У відповіді на запит від 06.04.2021 №33/37-1012 ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" інформувало управління, що діагноз захворювання, зазначений у довідці МСЕК, пов`язаний з травмою, отриманою ОСОБА_1 04.11.2010, яка зазначена у свідоцтві про хворобу №333/С.

В довідці до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №095702, складеній відносно ОСОБА_1 , в п. 12 "Діагноз" зазначено: Т90.5 Наслідки закритої ЗЧМТ із струсом ГМ (04.11.2010) у вигляді енцефалопатії зміш (гіпертонічна, п/травматична) генезу II ступ, із змішаною гідроцефалією, л/г см з г/лікв кризом (30.01.2020), ст. цефалг. см, стіш в/а см, 2 бічн РПН, ВСД недостат, а/н синдр. Арахноїдальна кіста задньої ч/я. Ангіопатія сітківки обох очей.

При цьому, відповідно до Міжнародного класифікатора хвороб шифр Т90.5 означає "Віддалені наслідки внутрішньочерепної травми".

Таким чином, діагноз, за яким установлено інвалідність ОСОБА_1 , безпосередньо пов`язаний із травмою, отриманою ним 04.11.2010.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на документальне підтвердження пов`язаності інвалідності позивача з отриманням ним травми у 2010 році, останній у відповідності до пп.6 п.5 розд. III Порядку №4 мав подати повний пакет документів, серед яких і копії акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського.

Враховуючи, що ОСОБА_1 до заяви від 17.03.2021 та пакету доданих до неї документів не було надано зазначених актів, колегія суддів вважає обґрунтованим рішення ГУНП в Полтавській обл. про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, викладеним листом ГУНП в Полтавській обл. від 02.02.2022 № 29/В-9/Оп.

Посилання апелянта на необхідність врахування під час розгляду цієї справи висновків суду у справі №440/7804/21, оскільки даним рішенням зауважено, що предметом розгляду є отримання ОГД в зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності через захворювання позивача під час проходження служби в поліції, а не поранення (контузія, травма чи каліцтво), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані висновки суду були зроблені без врахування обставин, що діагноз захворювання , зазначений у довідці МСЕК, пов`язаний з травмою, отриманою ОСОБА_1 04.11.2010, яка зазначена у свідоцтві про хворобу №333/С. Тобто, відсутні підстави для застосування приписів ст. 78 КАС України.

На підставі вище викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року по справі № 440/2252/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк