Справа № 128/123/23
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/123/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2024 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючого судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України та молодшого лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області Герасимчука Олександра Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бойчук К.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним адміністративним позовом до відповідачів, який представником обґрунтований тим, що 25 грудня 2022 року лейтенантом поліції 1 бат. 2 роти УПП в Вінницької області Герасимчук О.С. складено постанову серії ЕАР №6328452 про адміністративне правопорушення, в якій вказано, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Шкода Октавіа д.н. НОМЕР_1 по вул. Київська 175 м. Вінниця, який обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 ПДР- порушення правил користування ременями безпеки.

Вказує, що ОСОБА_1 не згідний з винесеною постановою, оскільки 25 грудня 2022 року по вулиці Київська 175 м. Вінниця, був зупинений лейтенантом поліції УПП 1 бат. 2 роти ОСОБА_2 , для перевірки документів. Передавши документи колезі в автомобіль для перевірки, інспектор зробив зауваження ОСОБА_1 , чому він не користується ременем безпеки, на що ОСОБА_1 повідомив, що користується ременем безпеки і відкріпив його лише після того як передав водійські права інспектору. На цьому розмова з лейтенантом поліції УПП ОСОБА_2 була завершена, при чому інспектор наголосив на необхідності користуватись ременем безпеки та повернув документи.

Зазначає, що 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 був отриманий від Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, в якому містились постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вважає дану постанову необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень. Також при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Тому просить суд скасувати постанову серії ЕАР №6328452 по справі про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 , в зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення та закрити провадження по справі.

17.02.2023 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області від представника відповідача за довіреністю Химича Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також таким, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Вказує, що під час патрулювання 25.12.2022 по вул. Київська, 175 в м. Вінниці інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 було зупинено автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР України. Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ЕАР № 6328452 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Зазначає, що відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Вказує, що за результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн., а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

27.03.2024 у судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бойчук К.М. не з`явилися; при цьому в матеріалах справи міститься заява представника, в якій останній просить суд розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та відповідач молодшого лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти УПП у Вінницькій області Герасимчук О.С. до судового засідання не з`явилися по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, заяв про відкладення до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих сторонами письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, відзив на позов, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення виходячи з такого.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6328452 від 25.12.2022, судом установлено, що 25.12.2022 о 19:41 год. по вул. Київська, 175, м. Вінниця, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с.4).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд прийшов до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. п.2.3 «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Частина 5 ст.121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 цього Кодексу визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, у тому числі ч.5 ст.121 КУпАП.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, незважаючи на те, що в даній категорії справ протокол про адміністративне правопорушення не складається, відповідачі жодних передбачених ст.251 КУпАП доказів на підтвердження вини позивача в порушенні п. 2.3 «в» ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП, -не надали, а факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення, зафіксовано лише в оскаржуваній постанові та не підтверджується жодними іншими належними доказами.

В свою чергу, для підтвердження порушення, вказаного у оскаржуваній постанові, відповідачі відповідно до ст.251 КУпАП могли би надати (за наявності), зокрема, фото чи відеозапис події, з якого ( яких) вбачався би факт вчинення адміністративного правопорушення чи пояснення очевидців даного правопорушення. Проте, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, окрім оскаржуваної постанови, всупереч вимог ст.ст.77,78 КАС України відповідачами не надано.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, відповідач -1 як суб`єкт владних повноважень правомірності рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - не довів та не надав жодного доказу на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, а постанова про притягнення до відповідальності - не є таким доказом, оскільки, за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду попередньо зафіксованого правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Також у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 473/2010/17 Верховний Суд підкреслив, що розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що складена відповідачем- 2 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6328452 від 25.12.2022 за ч.5 ст.121 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки спірна постанова складена у порушення приведених вимог закону.

Керуючись ст.ст.244, 246, 251 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАР №6328452 від 25.12.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.5 ст.121 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: Олена САЄНКО