Справа № 200/6244/23
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року справа №200/6244/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року (повне судове рішення складено 07 грудня 2023 року) у справі № 200/6244/23 (суддя в І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ, Управління), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність яка полягає у не призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки в розмірі 12 236,71 гривень, починаючи з 10.08.2023;

- зобов`язати здійснити призначення і виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки в розмірі 12 236,71 гривень, починаючи з 10.08.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалась на те, що дії відповідача по переведенню її з одного виду пенсії на інший, замість призначення пенсії за віком із застосуванням коефіцієнту середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, що становить 12 236,71 грн, є протиправними та такими, що порушують права позивача на гідне пенсійне забезпечення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2020-2022 роки), у розмірі 12 236,71 гривень під час призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 10 серпня 2023 року.

Зобов`язано Управління перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 10 серпня 2023 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2020-2022 роки), у розмірі 12 236,71 гривень.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано той факт, що пенсію за вислугою років позивачу призначено ще з 05.08.2010 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788 (далі Закон № 1788).

Так, відповідно до частини 3 статті 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсій на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду

Тобто, у разі виявлення пенсіонером бажання отримувати інший вид пенсії, на який він має право, за заявою останнього застосовується саме переведення з одного виду пенсії на інший, повторне призначення пенсії чинним законодавством не передбачено.

Також апелянт зазначає, що оскільки Бюджетним кодексом України визначено, що бюджетні установи, до яких відноситься також і Пенсійний фонд є неприбутковими, а Законом № 1058 заборонено використання коштів на цілі, не передбачені цим законом, то у Пенсійного фонду відсутні необхідні кошти для сплати судового збору, а отже висновок суду першої інстанції, відповідно до якого вирішено стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі по 1073,60 грн є неправомірним, оскільки згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 05.11.1996.

З 5 серпня 2010 року позивачу призначено пенсію за вислугу років (прац. охорони здоров`я), що підтверджується протоколом № 1030 від 30.08.2010.

10 серпня 2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ із заявою, в якій просила призначити іншій вид пенсії.

З рішення ГУ ПФУ № 13 від 25.08.2023 установлено, що з 10.08.2023 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З розрахунку заробітку для обчислення (пенсії) випливає, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії позивачу була розрахована з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

У наступному, позивач через вебпортал звернулась до ГУ ПФУ із заявою від 18.09.2023, в якій просила здійснити їй перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-VI із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три попередні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2020-2022 роки, у розмірі 12 236,71 грн.

Листом ГУ ПФУ від 05.10.2023 № 19564-18535/Н-2/8-0500/23 позивачу повідомлено про те, що з 05.08.2010 вона перебувала на обліку в Головному управлінні, як одержувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-VI. Зазначено, що на підставі її заяви від 10.08.2023 про перехід на інший вид пенсії їй здійснено перерахунок, тобто переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно Закону № 1058-VI. Посилається на те, що п.3 ст. 45 Закону № 1058 визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Зазначено також, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Роз`яснено, що застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за перерахунком (переведенням на інший вид) пенсії, чинним законодавством не передбачено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

У ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV встановлено ,що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з п. 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії..

Частиною 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З наведених законодавчих приписів випливає, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Слід звернути увагу, що 5 серпня 2010 року позивачці було призначено пенсію за вислугу відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 10 серпня 2023 року.

Приписами ст. 52 Закон № 1788-XII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII, у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 7 Закону № 1788-XII установлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

З наведеного висновується, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Отже, правильним є висновок місцевого суду, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Наведене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2020, 2021 і 2022 року), що передують року звернення за призначенням пенсії, становить 12236,71 грн ((10 340,35 грн за 2020 рік + 12 993,56 грн за 2021 рік + 13 376,21 грн за 2022 рік)/3), що не спростовується відповідачем і підтверджується відомостями «Дані про розмір середньої заробітної плати для обчислення пенсії», які розміщені на вебпорталі Пенсійного фонду України.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Водночас, слід звернути увагу на те, що, незважаючи на те, що позивач просила здійснити призначення і виплату пенсії із застосуванням певного показника середньої заробітної плати, фактично, позивач не оскаржує призначення або не призначення пенсії за віком, а вимоги позивача направлені на перерахунок розміру її пенсії із застосуванням належного показника середньої заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Колегія суддів вважає помилковими доводи відповідача щодо неправомірного стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені, судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, понесені позивачем.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі № 200/6244/23 залишити без змін.

Повне судове рішення 28 березня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук