Справа № 160/29625/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 рокуСправа №160/29625/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2023р. через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.06.2022 по 18.06.2022, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 70 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.06.2022 по 18.06.2022, з урахуванням фактично виплачених сум.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходить військову службу в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, згідно з наказом від 02.03.2022р. №62 був зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , у період з 22.04.2022р. по 18.06.2022р. безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджується довідкою від 07.11.2022 №873, а також витягами із наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 22.04.2022 №114 та від 18.06.2022 №173, а відтак, позивач вважає, що він має право на отримання додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 (далі Постанова КМУ №168) за період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р. Однак, як вказує позивач у позові, відповідачем додаткова винагорода у розмірі до 100 000 грн. за спірний період йому не нараховувалася та не виплачувалася, що підтверджено листом від 23.09.2023р. №7592 та карткою особового рахунку позивача за 2022р., де зазначено про нарахування такої додаткової винагороди з розрахунку 30000 грн., тому позивач просить визнати таку бездіяльність відповідача протиправною та поновити його порушене право шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду у збільшеному розмірі 70 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях за вказаний вище спірний період з урахуванням фактично виплачених сум (а.с.1-6, 26-29).

Ухвалою суду від 15.11.2023р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати докази на підтвердження виплати позивачеві додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 від 28.02.2022р. у розмірі 100 000 грн. за спірний період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р. виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.50).

13.12.2023р. до канцелярії суду відповідачем (Військовою частиною НОМЕР_1 ) було подано відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні позову позивачеві відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 збільшеної до 100 000 грн., є наказ командира частини за місяць, в якому обов`язково вказується: виплата окремими пунктами 100 і 30 тисяч гривень особового складу за період виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) пропорційно часу виконання таких завдань у відповідності до вимог п.2.2 Телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1217 від 07.03.2022 року та Порядку документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів, затвердженого Головнокомандувачем Збройних Сил України 06.03.2022р. Позивач за період з 01.06.2022р. по 30.06.2022р. до виконання бойових завдань щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в умовах воєнного стану не залучався, тому у цей період йому була нарахована додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168, із розрахунку 30 000 грн./міс., що підтверджено карткою особового рахунку за 2022 рік, тому відповідач вважає, що позиція позивача стосовно наявності вини відповідача, його протиправної поведінки, не відповідає дійсності та не підтверджується фактами. Викладене, на думку відповідача, свідчить про те, що дії посадових осіб відповідача ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України (а.с.57-59, 68-70).

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалами суду від 29.01.2024р. та від 28.03.2024р. строк розгляду даної справи було продовжено до 22.03.2024р. та до 28.03.2024р. відповідно, на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.74,103).

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається судом 28.03.2024р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявних копій документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Громадянин України ОСОБА_1 з 02.03.2022р. проходить військову службу в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 артистом другої категорії оркестру військової частини НОМЕР_1 згідно витягу з наказу (по стройовій частині) від 02.03.2022р. №62, що підтверджується копією паспорту позивача, копією військового квитка позивача та копією наведеного витягу з наказу (а.с.9-10,12, 16-зворот, 36, 44-47).

У період з 22.04.2022 року по 18.06.2022 року позивач був залучений до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угрупування об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, що підтверджується змістом копій Витягів з наказів командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2022р. №114 та від 18.06.2022р. №173, копією Додатку №1 до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 та довідкою відповідача від 25.03.2024р. за №2083, які наявні у матеріалах справи (а.с.17, 36-37,88-89,97,100).

Факт безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією рф проти України у період з 22.04.2022 по 18.06.2022 на підставі наказів ВЧ НОМЕР_1 від 22.04.2022 № 114; від 18.06.2022 №173 підтверджено і змістом відповідної копії Довідки ВЧ НОМЕР_1 від 07.11.2022 №873, наявної у справі (а.с.11-зворот, 48).

Також згідно інформації, яка міститься у копії Картки особового рахунку позивача за 2022 рік видно, що відповідачем позивачеві у період з 22.04.2022р. по 31.05.2022р. була нарахована та виплачена додаткова винагорода із розрахунку 100 000 грн. на місяць, зокрема, за травень 2022р. була виплачена у червні 2022 (а.с.13-зворот, 24,43,61).

Виплата вказаної суми додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється відповідачем в поточному місяці за попередній, що підтверджується відповідною копією Довідки відповідача від 25.03.2024р. №208 (а.с.99).

В той же час, з урахуванням наведеного правила, зі змісту згаданої вище Картки особового рахунку позивача за 2022 рік видно, що позивачеві додаткова винагорода, передбачена Постановою КМУ №168 у липні 2022р. за червень 2022 була нарахована та виплачена із розрахунку 30000 грн. на місяць (а.с.13-зворот, 24,43,61).

Тобто, у період, починаючи з 01.06.2022р. по 18.06.2022р., (у який позивач також брав безпосередню участь у виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угрупування об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф згідно наказів від 22.04.2022 №114, від 18.06.2022 №173), додаткова винагорода із розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно участі його у таких бойових діях, передбачена Постановою КМУ №168, позивачеві не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджено як змістом вищенаведеної копії Картки особового рахунку позивача за 2022р., так і змістом відзиву на позов відповідача (а.с.13-зворот, 24,43,61,57-59, 68-70).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди із розрахунку 70 000 грн. ( з урахуванням фактично виплаченої суми 30 000 грн.) на місяць пропорційно його участі у таких бойових діях у період з 01.06.2022 по 18.06.2022р., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову частково, виходячи з наступного.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року №400, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, а розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до Постанови КМУ №217 від 07.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виключивши в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби)».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №217 від 07.03.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою КМУ №350 від 22.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка.

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №350 від 22.03.2022 вона набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Постанови КМУ №754 від 01.07.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в абзаці першому слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 червня 2022 року.

У відповідності до Постанови КМУ № 793 від 07.07.2022 внесені наступні зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:

«У пункті 1:

1) в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №793 від 07.07.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 (в чинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови КМУ№ 168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022р. (далі Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022р.

За приписами п.3 Окремого доручення передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку, зокрема, командира військової частини, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Також, згідно до п.5 наведеного Окремого доручення, встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів п. 6 Окремого доручення.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. або 30000 грн., така участь у бойових діях військовослужбовця повинна підтверджуватися довідкою командира військової частини (п.3 Окремого доручення), яка є підставою для включення такого військовослужбовця до наказу командира (начальника) військової частини для виплати такої додаткової винагороди (п.5 Окремого доручення).

Таким чином, із аналізу наведеного слідує, що за процедурою, встановленою вищезгаданими приписами Окремого доручення, з 01.06.2022р. військовослужбовець підлягає включенню до наказу командира (начальника) військової частини для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн., передбаченої постановою КМУ №168, за двох умов, а саме: 1) безпосередньої участі такого військовослужбовця у бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; 2) така безпосередня участь у бойових діях військовослужбовця повинна підтверджуватися довідкою командира військової частини.

Як встановлено судом із наявних у справі копій документів, факт безпосередньої участі позивача молодшого сержанта ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України у період з 22.04.2022р. по 18.06.2022р. (куди входить і спірний період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р.) підтверджується копією довідки ТВО Командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 07.11.2022р. №873, копія якої наявна у справі (а.с.11-зворот, 48).

Також і згідно змісту копії Додатку 1 до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 вбачається, що позивач молодший сержант ОСОБА_1 брав безпосередню участь у вказаних вище заходах період з 01.06.2022 року по 18.06.2022 року (а.с.97).

Зазначені відомості про те, що у період з 22.04.2022р. по 18.06.2022р. позивач приймав участь у заходах зі стримування і відсічі та захисту суверенітету та територіальної цілісності України від збройної агресії рф, містяться і копії довідки ТВО начальника штабу заступника командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 25.03.2024р. №2083, яка була надана і відповідачем (а.с.100).

В той же час, як встановлено судом із копії Картки особового рахунку позивача за 2022р. (з урахуванням довідки ВЧ НОМЕР_1 від 25.03.2024р. №208 про проведення виплати такої додаткової винагороди в поточному місяці за попередній), у графі за липень 2022р. відсутні відомості про нарахування та виплату позивачеві відповідної додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за спірний період з 01.06.2022 по 18.06.2022р. (а.с.13-зворот, а.с.16,43-зворот, а.с.61).

Факт не нарахування та не виплати позивачеві згаданої вище додаткової винагороди, у збільшеному розмірі до 100000 грн., передбаченої постановою КМУ №168 за згаданий спірний період підтверджено також і представником відповідача у відзиві на позов (а.с.57-59,68-70).

Таким чином, проаналізувавши встановлені вище обставини у даній справі із вищенаведеними приписами чинного законодавства у їх сукупності та враховуючи наявність документів, які підтверджують безпосередню участь позивача у заходах зі стримування і відсічі та захисту суверенітету та територіальної цілісності України від збройної агресії рф (перебуваючи безпосередньо у районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями війсь держави-агресора) у період з 01.06.2022 по 18.06.2022р., про що свідчить і відповідна досліджена судом копія довідки командира військової частини від 07.11.2022р. №873., яка є підставою для включення його до наказу про таку виплату згідно до вимог п.3, п.5 Окремого доручення, суд приходить до висновку, що не нарахування та не виплата позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №186 у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 01.06.2022 по 18.06.2022, є протиправною бездіяльністю відповідача.

При цьому, судом критично надається оцінка та відхиляються судом аргументи відповідача з приводу того, що виплата додаткової винагороди у розмірі 100 і 30 тисяч гривень відбувається із зазначенням у наказі командира частини за місяць, в якому обов`язково вказуються такі виплати окремими пунктами згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) пропорційно часу виконання таких завдань, з огляду на таке.

По-перше, обов`язок по складанню та оформленню таких документів (бойового наказу) покладено на посадових осіб відповідача, невиконання яких повинно бути наслідком притягнення винних осіб до відповідальності.

По-друге, не складання таких бойових наказів посадовими особами відповідача, відсутність таких наказів у військовій частині та не подання їх і на вимогу суду з урахуванням того, що саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок доведення правомірності своїх дій та бездіяльності у певних правовідносинах згідно до вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, не може бути обрано відповідачем підставою для позбавлення таких виплат військовослужбовців, які фактично приймали безпосередню участь у виконанні бойових завдань у певний період часу, а, відповідно, і не може бути визнано судом правомірною бездіяльністю відповідача.

З огляду на викладене, у даних правовідносинах, судом враховується і відповідна судова практика Європейського Суду з прав людини, зокрема, викладена у п.71 рішення «Рисовський проти України», де зазначений Суд прийшов до висновку, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

А отже, з урахуванням аналізу наведеного рішення ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що не дотримання порядку і процедури складання бойових наказів (розпоряджень) саме посадовими особами відповідача, не може бути підставами для невиконання таким відповідачем суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків в частині нарахування та виплати позивачеві додаткової допомоги, передбаченої постановою КМУ №168, у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу його участі у таких діях та заходах за період з 01.06.2022 по 18.06.2022.

За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 наведеного Кодексу, визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем у відзиві на позов не було наведено жодних підстав та не надано суду доказів, які б свідчити про правомірність та обґрунтованість бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової допомоги, передбаченої постановою КМУ №168 у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу його участі у таких діях та заходах за період з 01.06.2022 по 18.06.2022 з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм наведеного чинного законодавства, які відповідачем не спростовані.

Є безпідставними та необґрунтованими, тому відхиляються судом, посилання відповідача у відзиві на позов з приводу того, що позивач за період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р. не залучався до виконання бойового завдання щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в умовах воєнного стану, тому йому нараховувалась на виплачувалась додаткова винагорода із розрахунку 30 000 грн., оскільки наведені твердження спростовуються змістом довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2022 №873, де зазначено період прийняття такої участі позивачем з 22.04.2022р. по 18.06.2022р. (куди входить і спірний період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р.)- (а.с.11-зворот, а.с.48), а також і відомостями про його таку безпосередню участь, які містяться у довідці ВЧ НОМЕР_1 від 25.03.2024р. №2083 та яка була надана самим відповідачем (а.с.100).

Також судом критично надається оцінка і посиланням відповідача у відзиві на те, що за червень 2022р. позивачеві виплачена додаткова винагороди у розмірі 30 000 грн. згідно до копії наказу, який доданий до відзиву, оскільки копії такого наказу відповідачем до відзиву не було додано, про що судом неодноразово складалися відповідні акти про відсутність доданих до відзиву документів (а.с.67,72), що свідчить про повне нерозуміння представником відповідача предмету спору та його підстав, а надання відповідачем такої копії наказу лише 20.03.2024р. за №1770 від 04.07.2022р., без надання відповідного Додатку 2 до нього, зміст якого не містить інформації щодо предмету позову у даній справі, а відповідно, не є належним доказом у розумінні ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України і не спростувало виявленої судом протиправної бездіяльності відповідача у даних правовідносинах.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення та відхиляються судом посилання відповідача на те, що на дані правовідносини розповсюджуються приписи п.2.2 Телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1217 від 07.03.2022 та Порядок документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів, затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України від 06.03.2022р., оскільки до спірних правовідносин, які виникли у період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р., підлягають застосуванню приписи вищенаведеного Окремого доручення №912/з/29 від 23.06.2022р., норми якого підлягали застосуванню з 01.06.2022р.

Інші аргументи відповідача, викладені у відзиві, не беруться судом до уваги, оскільки вони не спростовують встановлених судом фактів та вище дослідженої встановленої судом протиправної бездіяльності відповідача у даних правовідносинах.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши правомірність бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплату позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях у період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р., суд приходить до висновку, що відповідач, вчиняючи таку бездіяльність, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що вищенаведеною протиправною бездіяльністю щодо не нарахування та не виплати позивачеві додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях у період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р., відповідач допустив порушення прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності відповідача протиправною.

Також підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачеві додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168 у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно участі у таких діях у період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р. з урахуванням фактично виплачених сум, виходячи з того, що судом встановлено протиправність бездіяльності відповідача у наведеній частині позову, а тому належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача у відповідності до вимог ст.13 Конвенції про захист правлю людини і основоположних свобод, є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із повноважень адміністративного суду, визначених ст.ст.9 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за даним позовом згідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, тому у адміністративного суду відсутні будь-які підстави для їх розподілу у порядку, встановленому ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) - додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ №168 від 28.02.2022р., у збільшеному розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у період з 01.06.2022р. по 18.06.2022р. з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду може бути може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва