Справа № 140/35425/23
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/35425/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не врахування йому при обчисленні пенсії заробітної плати за період роботи з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року, 04 грудня 1990 року по 20 червня 1991 року у Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно-монтажного об`єднання "Облтрубопровідбуд", з 12 січня 1990 року по 03 грудня 1990 року в Управлінні виробничо-технологічної комплектації тресту "Лянторттрубопровід"; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, врахувати йому при обчисленні пенсії заробітну плату за період роботи з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року, 04 грудня 1990 року по 20 червня 1991 року в Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно-монтажного об`єднання "Облгрубопровідбуд", з 12 січня 1990 року по 03 грудня 1990 року в Управлінні виробничо-технологічної комплектації тресту "Лянторттрубопровід".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у червні 2023 року звернувся до відділення ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії за віком з врахуванням заробітної плати згідно довідок №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року виданих архівним відділом Управлінням організаційної роботи і документаційного забезпечення МО міста Сургут за період роботи з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року, 04 грудня 1990 року по 20 червня 1991 року в Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно- монтажного об`єднання "Облтрубопровідбуд", з 12 січня 1990 року по 03 грудня 1990 року в Управлінні виробничо-технологічної комплектації "Лянторттрубопровід".

Позивач стверджує, що з 17 лютого 1986 року по 20 червня 1991 року він працював в Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно-монтажного об`єднання "Облтрубопровідбуд", в Управлінні виробничо-технологічної комплектації "Лянторттрубопровід", на території Ханти-Мансійського автономного округу - Югра, місто Сургут, Тюменської області, прирівняний до районів Крайньої Півночі, що підтверджується записами в трудовій книжці, архівними довідками. Отримання позивачем заробітної плати за вказаний період підтверджується довідками, виданими архівним відділом Управління організаційної роботи і документаційного забезпечення МО міста Сургут №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року.

На думку позивача, так як Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року набутий трудовий стаж на території будь-якої із учасниць Угоди і заробіток за такий період роботи підлягають обов`язковому врахуванню при призначенні пенсії та її обчисленні пенсії, то відповідач, зобов`язаний був врахувати заробіток за період роботи в районах Крайньої Півночі з 17.02.1986 по 20.06.1991 років.

З огляду на вказані обставини, відповідачем протиправно не враховано при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітну плату, зазначену у довідках роботодавця ("Облтрубопровідбуд","Лянторттрубопровід") за №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року.

З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 32).

У відзиві на позов №0300-0902-8/16546 від 15 березня 2024 року відповідач не погодився з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві. Заперечуючи позовні вимоги, орган пенсійного фонду виходить із того, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача врахувавши до загального стажу період роботи з 17 лютого 1986 року по 20 червня 1991 року. Однак, як пояснило Управління, при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 не враховано заробітну плату, зазначену у довідках №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від від 10 травня 2018 року, оскільки позивач не надав первинних документів про період роботи з 17 лютого 1986 року по 20 червня 1991 року.

Власні дії відповідач вважає правомірними, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви і відзиву на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 червня 2021 року перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком, призначеної на виконання рішення суду відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач у червні 2023 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою в якій просив врахувати в страховий стаж період роботи в 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 роках.

До заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 надав копії архівних довідок №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року виданих архівним відділом Управлінням організаційної роботи і документаційного забезпечення МО міста Сургут за період роботи з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року, 04 грудня 1990 року по 20 червня 1991 року в Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно- монтажного об`єднання "Облтрубопровідбуд", з 12 січня 1990 року по 03 грудня 1990 року в Управлінні виробничо-технологічної комплектації "Лянторттрубопровід"(арк. спр. 21-23).

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано заробітну плату за періоди роботи з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року, 04 грудня 1990 року по 20 червня 1991 року та з 12 січня 1990 року по 03 грудня 1990 року.

Відповідач листом від 19 липня 2023 року №24142-23383/с-03/8-0300/23 відмовив у перерахунку пенсії, мотивуючи відсутністю підстав для проведення перерахунку пенсії у зв`язку з ненаданням позивачем первинних документів за період роботи в районах Крайньої Півночі.

Вважаючи протиправними дії органу пенсійного фонду щодо неврахування заробітної плати за період роботи з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року, 04 грудня 1990 року по 20 червня 1991 року та з 12 січня 1990 року по 03 грудня 1990 року згідно архівних довідок №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Водночас, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (надалі - Закон № 1058-IV).

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії регламентований статтею 40 Закону № 1058-IV. Так, згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для призначення пенсії військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу, заробітна плата (дохід) обчислюється на підставі довідки про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058 встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року за № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).

За бажанням особи для додаткового виключення періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до абзацу третього частини першої статті 40 Закону за період з 01 липня 2000 року до 01 січня 2005 року подається довідка з місця роботи про період такої відпустки.

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установам.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, при обчисленні розміру пенсії позивача, орган пенсійного фонду не врахував заробітну плату, зазначену у довідках архівних довідок №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року, оскільки позивач не надав відвовідачу первинних документів за період роботи в районах Крайньої Півночі.

Досліджуючи вказані аргументи органу пенсійного фонду, в тому числі форму і зміст спірних довідок, судом з`ясовано, що згідно записів вкладиша трудової книжки ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 17 лютого 1986 року (а. с. 13-20) позивач:

- 17 лютого 1986 року прийнятий на посаду тракториста 4 розряду в Укртюмендорстрой, Ханти-Мансійського автономного округу - Югра, Тюменської області, російської федерації, район Крайної Півночі (запис №1);

- 06 січня 1987 року переведений на посаду машиніста крана трубоукладачем 5 розряду (запис №2);

- 03 червня 1987 року (наказ від 01 червня 1987 року № 12) присвоєно 6 розряд машиніста «Камацу» (запис №3);

- 02 січня 1989 року (наказ №п10-к від 11 січня 1989 року) в зв`язку з реорганізацією в тресті Лянтрубопровідбуд переведений в комплексно-технологічний потік №3 машиністом трубоукладачем «Камацу» 6 розряду (запис №4);

- 11 січня 1990 року (наказ від 15 січня 1990 року №18/к) звільнений та переведений в УПТК тресту ЛТПС» (запис №5);

- 12 січня 1990 року (наказ від 12 січня 1990 року №4/к) прийнятий машиністом трубоукладача ф. "Камацу"(запис №6);

- 03 грудня 1990 року (наказ №49/к від 03 грудня 1990 року) звільнений та переведений в СМУ-2 ССО ОТПС (запис №7);

- 01 грудня 1990 року (наказ№5/к від 01 грудня 1990 року) прийнятий машиністом трубоукладачем фірми «Камацу» переведений із ДПТК тресту ЛТПС (запис №8);

- 16 червня 1991 року (наказ від 30 травня 1991 року №51/к) звільнений за власним бажанням у зв`язку з зміною місця проживання (запис №9);

Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

Також судом з`ясовано, що згідно виданих архівним відділом Управління організаційної роботи і документаційного забезпечення МО міста Сургут архівних довідок №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року заробітна плата позивача за 1986 рік становила 1978,74 російських рублів, за 1987 рік 7298,07 російських рублів, за 1988 рік 8919,4 російських рублів, за 1989 рік 11395,01 російських рублів, за 1990 рік 2144,21 російських рублів і за 1991 рік 5391,02 російських рублів (а.с.22).

Оцінюючи спірні правовідносини варто мати на увазі, що законодавство про пенсійне забезпечення в силу вимог частини 1 статті 4 Закону №1058-IV базується на Конституції України та складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (надалі по тексту також закони про пенсійне забезпечення).

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина друга статті 4 Закону №1058-IV).

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються: в) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про міжнародні договори України» припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у місті Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року № 72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в місті Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10 січня 2023 року, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10 січня 2023 року, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України необхідно дійти висновку, що денонсація Угоди від 13 березня 1992 року означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим, оскільки є порушенням правої визначеності як складового аспекту принципу верховенства права. Так, працюючи за межами України, за умови чинності в період роботи міжнародних договорів між Україною та російською федерацією, особа мала легітимні очікування щодо визнання Україною її трудового стажу та заробітку, здобутого на території російської федерації, для пенсійного забезпечення.

В контексті вказаного судом враховано, що Україна вжила заходів щодо денонсації Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року лише в листопаді 2022, і вказана угода припинила свою дію для України 19 червня 2023 року. Тобто в періоди роботи позивача з 01 вересня 1989 року по 31 липня 1995 року на території російської федерації Україна не вводила заборон на працевлаштування (в спірному випадку за сферою роботи позивача) її громадян на території російської федерації, а також визнавала для пенсійного забезпечення в Україні трудовий стаж та заробіток за вказані періоди роботи, здобуті на території російської федерації.

Предметом цього спору є правова оцінка бездіяльності територіального органу пенсійного фонду України щодо незарахування заробітку (доходу) за періоди роботи позивача в російській федерації, в період чинності вказаних міжнародних договорів.

Як визначено статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини першої статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.

В даному випадку суд зазначає, що надані позивачем довідки про заробітну плату №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року, які також подавались останнім із заявою про перерахунок пенсії за віком, не викликають обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи ОСОБА_1 з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року та з 03 грудня 1990 по 20 червня 1991 року в Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно- монтажного об?єднання "Облтрубопровідбуд", з 12січня 1990 року по 03 грудня 1990 року в Управлінні виробничо-технологічної комплектації "Лянторттрубопровід", відповідно підтверджують обставину працевлаштування позивача та отримання заробітної плати в період з 1986 по 1991 роки.

Поряд з цим, довідки №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року, видані архівним відділом Управлінням організаційної роботи і документаційного забезпечення МО міста Сургут про заробітну плату позивача за 1986-1991 роки, містить відмітку про нарахування на всі суми заробітної плати внесків у Федеральний бюджет Пенсійного фонду російської федерації.

При цьому відповідач жодним чином не спростував відомості, вказані у довідках роботодавця позивача №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року, видані архівним відділом Управлінням організаційної роботи і документаційного забезпечення МО міста Сургут, та не надав суду доказів на підтвердження/засвідчення обставини не перерахування/не сплати страхових внесків за спірний період роботи позивача у Пенсійний фонд російської федерації.

Суд зазначає, що вищевказані довідки містять відомості про первинні документи, на підставі яких видані такі довідки.

Також суд звертає увагу на те, що періоди роботи з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року, з 04 грудня 1990 року по 20 червня 1994 року та з 12 січня 1990 року по 03 грудня 1990 року зараховані пенсійним органом до трудового стажу позивача, що підтверджується розрахунком стажу (арк. спр. 40).

У зв`язку із наведеним, на думку суду, неврахування відповідачем довідок про заробітну плату за період роботи з 17 лютого 1986 року по 11 січня 1990 року, з 04 грудня 1990 року по 20 червня 1994 року в Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно-монтажного об?єднання "Облтрубопровідбуд", з 12 січня 1990 року по 03 грудня 1990 року в Управлінні виробничо-технологічної комплектації "Лянторттрубопровід, є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Таке неврахування спірних документів є непропорційним втручанням держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області у гарантовані конституційні права на пенсійне забезпечення громадянина України.

Вказані обставини свідчать про протиправні дії відповідача щодо неврахування довідок №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1

Повторюючись суд вказує на частину 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області щодо неврахування довідок №VN-1841/2 від 10 травня 2018 року та №VN-1841/6 від 10 травня 2018 року при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 , оскільки такі дії вчинені безпідставно та необґрунтовано.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 04 грудня 2023 року № (арк. спр. 5).

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неврахування при призначенні (обчисленні розміру) пенсії за віком ОСОБА_1 відомостей про заробітну плату за період роботи з 17 лютого 1986 рік по 11 січня 1990 рік, з 04 грудня 1990 рік по 20 червня 1994 рік в Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно-монтажного об?єднання "Облтрубопровідбуд", з 12 січня 1990 рік по 03 грудня 1990 рік в Управлінні виробничо-технологічної комплектації "Лянторттрубопровід".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області врахувати ОСОБА_1 при обчисленні пенсії заробітну плату за період роботи з 17 лютого 1986 рік по 11 січня 1990 рік, з 04 грудня 1990 рік по 20 червня 1994 рік в Будівельно-монтажному управлінні №2 Виробничого будівельно-монтажного об?єднання "Облтрубопровідбуд", з 12 січня 1990 рік по 03 грудня 1990 рік в Управлінні виробничо-технологічної комплектації "Лянторттрубопровід".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович