Справа № 260/11175/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2024 року м. Ужгород№ 260/11175/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Жупана Артура Юрійовича (далі представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідачі), яким просить суд:

1) прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити спрощене провадження та позовні вимоги задовольнити;

2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування в повному обсязі до трудового та страхового стажу період роботи ОСОБА_1 : - з 30.03.1979 по 24.02.2003 року у ВАТ «Тересвянський ДОК» (записи №1-5 та 10 трудової книжки); - з 25.02.2003 по 12.01.2005 року у Тересвянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Тересвянської селищної ради Тячівського району та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову в призначенні пенсії від 16.08.2023 року №16;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати в повному обсязі до загального трудового та страхового стажу періоди роботи з 30.03.1979 по 24.02.2003 року у ВАТ «Тересвянський ДОК» (записи №1-5 та 10 трудової книжки), з 25.02.2003 по 12.01.2005 року у Тересвянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Тересвянської селищної ради Тячівського району та призначити пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за призначенням пенсії за віком з 09.08.2023 року;

4) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 09 серпня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, відповідачем - 2 відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. Такі дії вважає протиправними, оскільки періоди роботи підтверджується записами в трудовій книжці.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надало суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що страховий стаж позивача становить 09 років 05 місяців 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що з наданих позивачем документів вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 09 років 05 місяців 05 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою від 27.07.2020 року про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначення пенсії № 16 від 04.08.2020 р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років, так як страховий стаж позивача склав 22 роки 5 місяців 3 дні.

Згідно вказаного рішення відповідач - 1 також зазначив, що позивач набуде право на пенсію після досягнення віку 63 роки та про що видав довідку про наявний страховий стаж № 341 від 28.09.2020 р.

09 серпня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви від 09.08.2023 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято Рішення про відмову в призначенні пенсії від 16.08.2023 р. № 16. Згідно наданого до вказаного рішення розрахунку стажу, страховий стаж позивача склав 9 років 5 місяців 5 днів. Періоди роботи згідно наданої трудової з 30.03.1979 по 01.08.1996 не враховано до страхового стажу, оскільки після запису про переведення відсутня печатка та підпис відповідальної особи, у наданій уточнюючій довідці від 03.07.2020 № 07-04/483 зазначено про неможливість підтвердження роботи у ВАТ «Тересвянський ДОК», тому зазначений період роботи враховано за архівними довідками про заробітну плату.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV чоловікам, які мають право на призначення пенсії за віком починаючи з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, вона призначається після досягнення 63 років та за наявності страхового стажу від 20 до 30 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в ст. 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Порядок підтвердження стажу регламентовано у ст. 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

На час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.

Відповідно до п. 2.10, п. 2.17 Розділу 2 вказаної Інструкції у трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів наступних документів: в) про час навчання у вищих та середніх спеціальних навчальних закладах (включаючи і час роботи у студентських загонах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики), партійних школах, школах профруху та про час перебування в аспірантурі клінічної ординатури, крім випадків, зазначених у п. 2.15 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робітників та службовців та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови "Про трудові книжки робітників та службовців" при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказаної постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Так, позивачем було подано до відповідача - 1, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_2 в якій зроблено записи щодо періодів його роботи:

- з 30.03.1979 по 24.02.2003 у ВАТ «Тересвянський ДОК»;

- з 25.02.2003 по 01.03.2005 у Тересвянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Тересвянської селищної ради Тячівського району.

Вказані записи щодо періодів роботи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою роботодавця з посиланням на номери наказів.

При цьому, рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії, не містить відомостей, у зв`язку з чим не зараховано до трудового стажу позивача періодів його роботи з 25.02.2003 по 01.03.2005 в Тересвянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Тересвянської селищної ради Тячівського району.

В оскаржуваному рішенні відповідач - 2 посилається, як підставу для відмови у зарахуванні в повному обсязі періодів роботи позивача у ВАТ «Тересвянський ДОК», на архівну довідку № 07-04/443 від 19.06.2020 р., згідно якої підтвердити повний стаж роботи ОСОБА_1 не має можливості через те, що документи ВАТ «Тересвянський ДОК» поступили на зберігання до архівного відділу Тячівської РДА Закарпатської області у незадовільному стані, причиною якого стало те, що під час паводків вони були затоплені водою.

Однак, в силу вищенаведеного, позивач не може бути позбавлений свого права щодо включення спірних періодів в страховий стаж при призначенні йому пенсії за віком, у зв`язку з неможливістю пенсійного органу встановити відповідний стаж за наявності оригіналу трудової книжки, яка є основним документом необхідним для його підтвердження.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а.

Безпідставним також є посилання відповідача - 2 в оскаржуваному рішенні про неможливість зарахування до страхового стажу періоди роботи позивача з 30.03.1979 по 24.02.2003 у ВАТ «Тересвянський ДОК», через відсутність у трудовій книжці, після запису про переведення 01.08.1996 р., печатки та підпису відповідальної особи, позаяк такий запис не стосувався звільнення позивача з ВАТ «Тересвянський ДОК», а фіксує тільки переведення на іншу посаду в межах даного підприємства в якому позивач працював до 24.02.2003 року, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що факт роботи позивача в ВАТ «Тересвянський ДОК» підтверджується також випискою з трудової книжки, довідкою про підтвердження стажу № 07-04/483 від 03.07.2020 р., довідкою про заробітну плату № 07-04/484 та № 07-04/485 від 03.07.2020 р. та індивідуальними відомостями про застраховану особу (Форма ОК-5), в яких також містяться відомості про нарахування АТ «Тересвянський ДОК» заробітної плати позивачу.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач - 2, приймаючи оскаржене рішення від 16 серпня 2023 року № 16 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить, зокрема зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати в повному обсязі до загального трудового та страхового стажу періоди роботи з 30.03.1979 по 24.02.2003 у ВАТ «Тересвянський ДОК» та з 25.02.2003 по 12.01.2005 у Тересвянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Тересвянської селищної ради Тячівського району.

Разом з тим, як встановлено судом, позивач у Тересвянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Тересвянської селищної ради Тячівського району працював у період з 25.02.2003 по 01.03.2005.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16 серпня 2023 року № 16 та не враховано до стажу вказані вище періоди роботи, то суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, та з метою належного ефективного захисту прав позивача зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати в повному обсязі до трудового стажу позивача зазначені періоди роботи.

При цьому, суд зазначає, що згідно розрахунку стажу до оскаржуваного рішення, страховий стаж позивача становить 9 років 5 місяців 5 днів.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати в повному обсязі до страхового стажу позивача вищевказані періоди роботи, то страховий позивача становить понад 20 років, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 09 серпня 2023 року. Таким чином, пенсія позивачу повинна бути призначена з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 09 серпня 2023 року.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Полтавській області за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 858,88 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - 2.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування ОСОБА_1 в повному обсязі до страхового стажу періоди роботи з 30.03.1979 року по 24.02.2003 року в ВАТ «Тересвянський ДОК» та з 25.02.2003 року по 01.03.2005 року у Тересвянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Тересвянської селищної ради Тячівського району.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.08.2023 року № 16 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 в повному обсязі до страхового стажу періоди роботи з 30.03.1979 року по 24.02.2003 року в ВАТ «Тересвянський ДОК» та з 25.02.2003 року по 01.03.2005 року в Тересвянській ЗОШ І-ІІІ ступенів Тересвянської селищної ради Тячівського району та призначити йому пенсію за віком з 09.08.2023 року.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) судові витрати у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець