Справа № 460/889/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2024 року м. Рівне №460/889/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №03 від 27.10.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 19 жовтня 2023 року, з врахуванням страхового стажу у кількості 24 роки 7 місяців та 15 днів.

Ухвалою суду від 26.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 02.02.2024 виправлено описку допущену в ухвалі суду від 26.01.2024.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що звернувся до пенсійного органу за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак отримав відмову через відсутність необхідного страхового стажу. Вказує, що пенсійним органом протиправно не враховано до страхового стажу період проходження військової служби з 1987 по 1989 роки, а також з 10.10.2022 період роботи в КП Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка в подвійному розмірі (1 рік 9 днів додатково). Зазначає, що згідно даних трудової книжки та військового квитка загальний трудовий стаж складає 23 роки 7 місяців 6 днів. А тому вважає, що його страховий стаж становить 24 роки 7 місяців та 15 днів, а не 14 років 11 місяців 9 днів як зазначено у спірному рішенні відповідача. За наведеного вказує, що рішення пенсійного органу №03 від 27.10.2023 є протиправним та підлягає скасуванню, а тому просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у встановлений судом строк подало відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого звертає увагу суду, що підставою звернення до суду та предметом спору в даній справі є рішення від 27.10.2023 №03 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Проживання позивача на території, яку обслуговує Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактором є визначення органу яким саме було прийнято спірне рішення, що є предметом розгляду у цій справі та стало підставою для звернення з позовом до суду. Зауважує, що необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, становить 24 роки. Однак, страховий стаж позивача становить 14 років 11 місяців 9 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 1987 по 1989, оскільки наявні виправлення в даті призову. Щодо зарахування періоду роботи з 10.10.2022 відповідно до довідки № 47 від 12.01.2024 в комунальному підприємстві Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка Рівненської обласної ради у подвійному розмірі, звертає увагу суду, що позивачем до заяви про призначення пенсії від 20.10.2023 не було долучено вказану довідку, а відтак дана довідка відповідачем не розглядалася при винесенні рішення про відмову у призначенні пенсії. У зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу - не менше 24 років, вважає рішення про відмову у призначенні пенсії правомірним та просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у встановлений судом строк відзиву на позов не подало. Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Велике Вербче Сарненського району Рівненської області.

Відповідно до посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 , виданим 01.12.1993 Рівненською облдержадміністрацією, ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи.

Згідно з довідкою Великовербченського старостинського округу №1 Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області №13/01-840 від 10.10.2023, позивач зареєстрований та проживає в с.Велике Вербче Сарненського району Рівненської області з 18.10.1969 по 26.11.1987, з 05.01.1990 по 19.11.1990 та з 27.11.1190 по даний час.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, с.Велике Вербче Сарненського району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 , ОСОБА_1 призваний на військову службу і направлений в частину 26.11.1987, а 18.12.1989 звільнений в запас.

Згідно з даними трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 , ОСОБА_1 01.07.1987 прийнятий в члени колгоспу Перше травня Сарненського району - запис №1, 20.11.1990 розрахований із членів колгоспу Перше травня - запис №2 (сторінки 42, 43). Записи на сторінках 44, 45 відсутні та скріплені печаткою. Згідно з записами трудової книжки, починаючи з 46 сторінки, ОСОБА_1 :

запис №1 - 01.07.1987 прийнятий в члени колгоспу Перше травня Сарненського району;

записи №№2, 3 - з 24.11.1987 по 21.12.1989 служба в рядах Радянської Армії;

запис №4 20.11.1990 розрахований з роботи;

запис №5 22.11.1990 прийнятий водієм 3 класу;

запис №6 25.05.1991 звільнений;

запис №7 01.06.1991 прийнятий слюсарем в КСП Перше травня Сарненського району;

запис №8 01.04.2000 КСП Перше травня реформовано на підставі наказу №2 від 22.12.1999;

запис №9 02.06.2003 звільнений з роботи;

запис №10 14.07.2003 Сарненський районний центр зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю;

запис №11 07.07.2004 закінчено виплату допомоги по безробіттю;

запис №12 05.08.2004 прийнятий на роботу в СГПП Світлана Сарненського району;

запис №13 16.03.2006 звільнений з роботи;

запис №14 24.03.2006 Сарненський районний центр зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю;

запис №15 18.03.2007 закінчено виплату допомоги по безробіттю;

запис №16 30.06.2007 прийнятий на роботу в СГПП Світлана Сарненського району водієм;

запис №17 19.06.2008 звільнений з роботи;

запис №18 01.08.2009 прийнятий на роботу в СГПП Світлана Сарненського району;

запис №19 05.01.2011 звільнений з роботи;

запис №20 06.01.2011 прийнятий на роботу в ПСП Україна столярем в будівельно ремонтний відділ;

запис №21 04.03.2011 звільнений з роботи;

запис №22 16.11.2011 Сарненський районний центр зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю;

запис №23 25.05.2012 припинено виплату допомоги по безробіттю;

запис №24 10.10.2022 прийнятий на посаду молодшого медичного брата 3 відділення КП Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка.

Відповідно до довідки Комунального підприємства Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка Рівненської обласної ради №47 від 12.01.2024, ОСОБА_1 дійсно працює в КП Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка Рівненської обласної ради з 10.10.2022 наказ №521-к від 07.10.2022 по даний час включно на посаді молодшого медичного брата. За період роботи у відпустках без збереження заробітної плати не був, у відпустках по догляду за дітьми не знаходився. Стаж роботи складає 2 роки 6 місяців, відповідно до постанови Верховної Ради Про внесення змін до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

20.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

27.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення №03, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - не менше 24 років.

У вказному рішенні зазначено про те, що за наданими документами період роботи/проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 рік 4 роки 6 місяців 20 днів. Необхідний страховий стаж становить 24 роки. Страховий стаж особи становить 14 років 11 місяців 9 днів. За поданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 1987 по 1989, оскільки наявні виправлення в даті призову.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі також Закон № 1058-IV).

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Суд звертає увагу на те, що за змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки постійне проживання або робота в зоні гарантованого добровільного відселення протягом усього періоду з моменту аварії по 31 липня 1986 року не є обов`язковим; достатньо, що особа, яка звернулася за призначенням пенсії, постійно проживала або працювала у вказаній зоні певний час у період з моменту аварії (тобто, 26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року.

Аналогічна правова позиція щодо встановлення початкової величини зниження пенсійного віку висловлена Верховним Судом в постанові від 6 лютого 2018 року у справі №556/1153/17.

Зі змісту спірного рішення відповідача слідує, що пенсійний орган не заперечує право позивача на встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, оскільки не заперечується період його проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 31.07.1986.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №22-1).

Вказаний порядок прийнято відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (доповнено згідно з Постановою Пенсійного фонду № 33-1 від 25.11.2021), документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Відтак, механізм реалізації права, передбаченого законом, зокрема, щодо переліку документів, необхідних для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи чітко передбачений Порядком №22-1.

З аналізу наведених норм слідує, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи є (1) довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) та (2) посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

При цьому, суд наголошує, що документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини першоїстатті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Відповідно до статті 15 Закону Закону №796-ХІІ довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Згідно з положеннями статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01.01.1993.

Відповідно до посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 , виданим 01.12.1993 Рівненською облдержадміністрацією, ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що посвідчення 3 категорії позивачу видане уповноваженим на те державним органом, який при видачі зазначеного посвідчення перевіряв достовірність поданих позивачем документів.

Отже, питання проживання позивачем не менше трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 вирішувалось при наданні йому статусу потерпілої особи.

Тому, наявне у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії підтверджує факт проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

Законом №796-ХІІ передбачено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.10.2019 у справі №212/12245/13-а та від 26.07.2023 у справі №460/2589/20, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України

Крім того, згідно з довідкою Великовербченського старостинського округу №1 Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області №13/01-840 від 10.10.2023, позивач зареєстрований та проживає в с.Велике Вербче Сарненського району Рівненської області з 18.10.1969 по 26.11.1987, з 05.01.1990 по 19.11.1990 та з 27.11.1190 по даний час.

Отже, факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення, зокрема станом на 01.01.1993 не менше трьох років, засвідчує посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка органу місцевого самоврядування, як і передбачено Порядком №22-1.

Разом з тим, в оспорюваному позивачем рішенні пенсійний орган вказав, що за наданими документами період роботи/проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 рік 4 роки 6 місяців 20 днів.

Таким чином, факт проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років не є спірним у межах даної справи.

Судом встановлено, що позивач з моменту аварії (з 26.04.1986 по 31.07.1986) проживав в зоні гарантованого добровільного відселення, що є підставою для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на три роки. Станом на 01.01.1993 позивач прожив на території зони гарантованого добровільного відселення більше 3 років (4 роки 6 місяців 20 днів), а загальний період проживання у вказаній зоні становить більше 35 років.

За наведеного, пенсійний вік позивача відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає зниженню з розрахунку: 3 роки початкова величина та 1 рік за 2 роки проживання, однак максимально на 6 років.

Обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ є досячнення особою відповідного віку.

Відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.

За наведеного, з урахуванням зменшення пенсійного віку на 6 років, достатній вік позивача для призначення пільгової пенсії має становити 54 роки (60-6).

Судом встановлено, що на момент подання заяви до пенсійного органу про призначення пенсії на пільгових умовах, позивачу виповнилося 54 роки, а тому, вказана умова є дотриманою.

При цьому, суд зауважує, що також обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, станом на 2023 рік, страховий стаж позивача повинен становити не менше 30 років, однак з урахуванням зменшення пенсійного віку на 6 років, страховий стаж повинен становити 24 роки.

Відповідач у рішенні про відмову у призначенні пенсії вказав, що страховий стаж позивача становить 14 років 11 місяців 9 днів, з необхідних 24 років. За поданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 1987 по 1989, оскільки наявні виправлення в даті призову.

Отже, обставини щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за статтею 55 Закону №796-ХІІ є спірними у даній справі.

Обгрунтовуючи наявність страхового стажу понад 24 роки, ОСОБА_1 вказував, що до страхового стажу підлягає зарахуванню період військової служби з 1987 по 1989 роки, а також з 10.10.2022 період роботи в КП Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка в подвійному розмірі (1 рік 9 днів додатково). Також зазначав, що згідно даних трудової книжки та військового квитка, його загальний трудовий стаж складає 23 роки 7 місяців 6 днів, а з урахуванням 1 року 9 днів, вважає, що його страховий стаж становить 24 роки 7 місяців 15 днів.

Перевіривши умови щодо наявності у позивача страхового стажу для призначення пенсії за статтею 55 Закону №796-ХІІ на рівні 24 років, суд зазначає наступне.

Щодо не зарахування пенсійним органом періоду проходження ОСОБА_1 військової служби з 1987 по 1989, оскільки наявні виправлення в даті призову, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХП Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року №2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалась за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі №348/2384/16-а, від 18.06.2020 у справі №676/3013/17.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Зазначеному положенню ст. 48 КЗпП України кореспондується пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), за змістом якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що згідно з записами №№2, 3 трудової книжки колгоспника № НОМЕР_4 , ОСОБА_1 з 24.11.1987 по 21.12.1989 проходив службу в рядах Радянської Армії. Разом з тим, відповідно до записів №№1, 4 з 01.07.1987 по 20.11.1990 працював в колгоспі Перше травня Сарненського району.

Абзацами 1, 2 пункту 6 Порядку №637 визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються військові квитки.

Відповідно до записів військового квитка НОМЕР_2 , дата видачі 20.11.1987, ОСОБА_1 призваний на військову службу і направлений в частину 26.11.1987, а 18.12.1989 звільнений в запас.

Разом з тим, зауваження пенсійного органу щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби, оскільки наявні виправлення в даті призову, суд оцінює критично.

Відтак, суд зауважує, що вказані посилання відповідача є недостатніми для відмови у зарахуванні спірного стажу, оскільки трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача за вказаний період (з 01.07.1987 по 20.11.1990), а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи. Військова служба позивача за 1987-1989 роки у будь-якому випадку підтверджується належними документами.

Відповідно до розрахунку стажу позивача згідно з формою РС-право, судом встановлено, що період з 01.07.1987 по 20.11.1990 не зараховано до страхового стажу позивача. Такий період становить 3 роки 4 місяці 20 днів.

Оскільки, записами трудової книжки позивача підтверджується робота в колгоспі Перше травня Сарненського району з 01.07.1987 по 20.11.1990 (у тому числі з 24.11.1987 по 21.12.1989 службу в рядах Радянської Армії), то такий період підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Щодо зарахування періоду роботи з 10.10.2022 відповідно до довідки №47 від 12.01.2024 в комунальному підприємстві Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка Рівненської обласної ради у подвійному розмірі, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно з записами трудової книжки позивача, 10.10.2022 прийнятий на посаду молодшого медичного брата 3 відділення КП Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка.

Відповідно до довідки Комунального підприємства Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка Рівненської обласної ради №47 від 12.01.2024, ОСОБА_1 дійсно працює в КП Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка Рівненської обласної ради з 10.10.2022 наказ №521-к від 07.10.2022 по даний час включно на посаді молодшого медичного брата. За період роботи у відпустках без збереження заробітної плати не був, у відпустках по догляду за дітьми не знаходився. Стаж роботи складає 2 роки 6 місяців, відповідно до постанови Верховної Ради Про внесення змін до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що довідка Комунального підприємства Обласна психіатрична лікарня с.Орлівка Рівненської обласної ради №47 від 12.01.2024 не була долучена позивачем разом з поданням заяви про призначення пільгової пенсії.

Разом з тим, позивачем було подано трудову книжку, у якій міститься запис про роботу позивача на посаді молодшого медичного брата 3 відділення КП Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка.

Відтак, позивач має право на зарахування періоду роботи з 10.10.2022 на посаді молодшого медичного брата 3 відділення КП Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка.

Щодо решти доводів позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 11 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню. Так, відповідно до пункту 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

При цьому, як передбачено пунктом 1 статті 14 Закону №1058-IV, страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

За змістом частин п`ятої та шостої статті 20 Закону №1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з частиною першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як передбачено статтею 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

У пункті 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону

Закон України № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до розрахунку стажу позивача згідно з формою РС-право, довідкою форми ОК-5, судом встановлено, що до страхового стажу позивача не в повному обсязі зараховано періоди його роботи в колгоспі Перше травня (з 25.02.1994 КСП Перше травня, а з 22.12.1999 СГПП Великовербчанське) з 01.06.1991 по 02.06.2003 (зокрема з 2000 року) та в СГПП Світлана з 05.08.2004 по 16.03.2006, з 30.06.2007 по 19.06.2008, з 01.08.2009 по 05.01.2011.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 та чинних на час роботи позивача в колгоспі (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Відповідно до записів трудової книжки позивача, у 1991 році був встановлений річний мінімум трудової участі 220 днів (вихододнів), позивачем виконано 123 (дата прийняття на роботу 01.06.1991), у 1992 році виконано 228 з 220 днів, у 1993 році виконано 290 з 220 днів, у 1994 році виконано 246 з 220 днів, у 1995 році виконано 252 з 220 днів, у 1996 році виконано 224 з 220 днів, у 1997 році виконано 237 з 220 днів, у 1998 році виконано 213 з 220 днів, у 1999 році виконано 185 з 220 днів, у 2000 році виконано 40 з 36 днів, а також у 2000 році виконано 23 дні річного мінімуму трудової участі, у 2001 році 12, у 2002 році 112, у 2003 році 40, у 2004 році 15, у 2005 році 163, у 2006 році 17 днів, при цьому, за вказані роки відсутній прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі.

Щодо періоду з 01.06.1991 по 02.06.2003 судом встановлено, що записи трудової книжки щодо встановленого та виконаного позивачем річного мінімуму трудової участі (вихододнів) підтверджується архівною довідкою комунальної установи Трудовий архів Сарненської міської ради від 31.08.2023 №721. У цій довідці також вказано, що встановлений річний мінімум за 2001-2003 роки не значиться.

Відповідно до архівної довідки комунальної установи Трудовий архів Сарненської міської ради від 31.08.2023 №722, вихододні ОСОБА_1 в книгах нарахування заробітної плати колгоспника за 1987, 1990, 1991-2000 роки становили: січень 1987 року травень 1991 року прочерки, з червня по грудень 1991 року 14, 2, 4, 21, 24, 30, 28 днів відповідно, з січня по травень 2000 року 16, 12, 12, 7, 14 днів відповідно та за жовтень 2000 року 2 дні.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У відомостях трудової книжки позивача наявна інформація вироблення мінімуму трудової участі у господарстві, нараховану заробітну плату, однак відсутня інформація про встановлений мінімум трудоднів починаючи з 2000 року.

Як встановлено судом, зазначені періоди не зараховані повністю до страхового стажу позивача, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків. Відсутність відомостей про сплату страхових внесків за застраховану особу після 01.01.2004 у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування впливає на підтвердження страхового стажу особи.

Оскільки, у спірні періоди позивач працював у СГПП Великовербчанське та в СГПП Світлана, то страхові внески за цей час відповідно до вищевказаного механізму законодавчого регулювання мали сплачувати за застраховану особу такі юридичні особи-роботодавці позивача.

У довідці форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема за спірні періоди, наявні відомості про виплачену заробітну, про сплачені страхові внески та кількість днів трудових відносин (відображено в окремі періоди по кілька днів). Відповідні періоди зараховані до страхового стажу позивача пропорційно до виплаченої заробітної плати, кількості відпрацьованих днів та сплачених страхових внесків.

Оскільки не всі періоди з 2000 року по 2011 рік містять нарахування заробітної плати в повному обсязі і, відповідно, кількість днів трудових відносин позивача повний місяць, тому й до страхового стажу зараховані лише кількість днів пропорційно до суми заробітку для нарахування пенсії, тобто з якої сплачено страхові внески.

Отже, незалежно від перебування позивача у трудових відносинах, до страхового стажу, за вимогами Закону №1058-ІV зараховується лише період пропорційно до сплачених страхових внесків, а також з урахуванням кількості відпрацьованих днів.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права надати в подальшому територіальному органу Пенсійного фонду України додаткові документи, передбачені Порядком №637 (у разі їх наявності), для підтвердження страхового стажу за спірні періоди з урахуванням наведених вище висновків суду (відомості про нараховану і виплачену заробітну плату за повний місяць, кількість днів трудових відносин тощо).

Жодних відомостей про те, що позивачу у спірні періоди нараховувалася заробітна плата за повний місяць, з якої роботодавцями сплачувалися страхові внески, позивач разом з заявою про призначення пенсії, а також до суду, не подавав.

Тому доводи позивача про те, що згідно записів його трудової книжки, страховий стаж становить понад 24 роки, не підтверджено належними доказами.

Наявність страхового стажу на рівні 24 років є обов`язковою умовою для призначення у 2023 році пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Однак, поряд з встановлення судом частини спірних періодів, які підлягають зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 , умова щодо наявності стажу на рівні не менше 24 років для призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не виконується.

Тому, вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 19 жовтня 2023 року, з врахуванням страхового стажу у кількості 24 роки 7 місяців та 15 днів, не підлягає задоволенню.

При цьому, оскільки, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.10.2023 №03, фактично відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду проходження військової служби з 1987 по 1989, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що до страхового стажу ОСОБА_1 підлягає зарахуванню період роботи в колгоспі Перше травня Сарненського району з 01.07.1987 по 20.11.1990, у тому числі період служби в рядах Радянської Армії.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.10.2023 №03 підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21 грудня 2020 року внесені зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України (далі - Постанова № 25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 за № 339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови № 25-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За наведеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 20.10.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням висновків суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем частково доведено правомірність вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що за подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Враховуючи положення частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яке прийняло спірне рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.10.2023 №03 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 26 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23,м. Черкаси,Черкаська обл.,18002, ЄДРПОУ/РНОКПП 21366538)

Суддя Н.В. Друзенко