Справа № 340/10715/23
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/10715/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландтех" (25002, м. Кропивницький, вул. Ельворті, 7, офіс 425, )

до відповідача: Кропивницької митниці Державної митної служби України (25030, м. Кропивницький, вул. Лавандова, 27Б, )

про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати протиправними та скасувати:

- рішення Кропивницької митниці (картка відмови №UA901020/2023/000359 від 27.11.2023 р.) про відмову у митному оформленні товарів запасних частин до сільськогосподарської техніки JOHN DEERE, вказаних у митній декларації №23UA00U0 від 23.11.2023 р.;

- рішення Кропивницької митниці (картка відмови №UA901020/2023/000360 від 27.11.2023 р.) про відмову у митному оформленні товарів запасних частин до сільськогосподарської техніки JOHN DEERE, вказаних у митній декларації №23UA99U5 від 23.11.2023 р.;

- рішення Кропивницької митниці (картка відмови №UA901020/2023/000361 від 27.11.2023 р.) про відмову у митному оформленні товарів запасних частин до сільськогосподарської техніки JOHN DEERE, вказаних у митній декларації №23UA02U8 від 23.11.2023 р.;

- рішення Кропивницької митниці (картка відмови №UA901020/2023/000363 від 27.11.2023 р.) про відмову у митному оформленні товарів запасних частин до сільськогосподарської техніки JOHN DEERE, вказаних у митній декларації №23UA01U9 від 23.11.2023 р.

Позивач мотивував свою позицію тим, що відповідно до контракту на поставку № JD-LTD-SP-UA-2023 від 27 лютого 2023 року, укладеного між фірмою Джон Дір Вальдорф Інтернешнл ГмбХ, отримав запасні частини до сільськогосподарської техніки JOHN DEERE, опис, асортимент, кількість та ціна яких були визначені відповідно до п. 1.2. вищевказаного контракту.

23 листопада 2023 року декларант-представник подав до Кропивницької митниці Державної митної служби України чотири митні декларації, оформлені у відповідності до вимог розділу 40 Митного Кодексу України.

Проте відповідачем відмовлено у митному оформленні товарів (запасних частин до сільськогосподарської техніки JOHN DEERE, та надано картки відмови від 27 листопада 2023 року.

На обґрунтування підстав відмови у митному оформленні відповідачем зазначається, що у поданому декларантом сертифікаті про походження товару відсутні посилання (інформація) щодо свідоцтва (сертифіката) про походження таких товарів, виданих у країні їхнього походження, оскільки відповідно до Рекомендованих правил 10 (Способи застосування та форми різних видів документів, які підтверджують походження товарів) Спеціального додатку «К» Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Україна приєдналась до Конвенції згідно із законом України від 5 жовтня 2006 року № 227-У), у країні вивезення (якщо товар не є походженням із країни експорту) свідоцтво (сертифікат) про походження видається на їх підставі. Тому зазначений сертифікат не може бути підставою для незастосування заходів, вжитих органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» відносно товарів, заявлених у митних деклараціях від 23 листопада 2023 року.

Відповідач вказав, що у разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита, й зокрема зазначення у замінному сертифікаті відомостей про документи на поставку товару з країни його походження до країни відправлення, на підставі яких був виданий такий замінний сертифікат, такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.256 Митного Кодексу України відмовлено у митному оформленні електронної митної декларації.

Позивач вказує, що відповідно до ст. 43 ч. 1, 2 МК України, перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення. У разі виникнення сумнівів щодо дійсності документів про походження товару та/або правильності відомостей, що в них містяться, зокрема щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката та/або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевіркиіетєнтичності документа про походження товару та відповідності походження товару правилам походження, встановленим цим Кодексом.

Позивач вказав, що документами, які підтверджують країну походження товару, є не лише сертифікат про походження товару, а і декларація про походження товару, та можуть бути і інші документи, які мають відомості про країну походження товару, та які має право надавати декларант.

Ухвалою від 11.01.2024 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач 05.02.2024 року подав відзив на позов, в якому вказав, що під терміном «сертифікат про походження товарів» Конвенцією визначено спеціальний бланк з описом товарів, в якому державна організація або орган, уповноважені на видачу зазначеного бланка, однозначно засвідчує, що товари, на які оформлений зазначений сертифікат, мають місце походження у визначеній країні. Цей сертифікат також може містити в собі декларацію виробника, постачальника, експортера або іншої компетентної особи.

Відповідні положення закріплені у частині третій статті 41 Кодексу, якими встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У поданому декларантом сертифікаті походження товару відсутні посилання (інформація) щодо свідоцтва про походження таких товарів, виданих у країні їхнього походження, оскільки відповідно до Конвенції, у країні вивезення (якщо товар не є походженням із країни експорту), свідоцтво про сходження видається на їх підставі.

Відповідно до роз`яснення Єврокомісії стосовно визнання непреференційного походження товарів, митні органи ніколи не повинні вимагати сертифікат походження виданий у третій країні, як доказ походження, за винятком сертифіката походження для продуктів, які підлягають спеціальним режимам непреференційного імпорту (це наприклад квотування товарів тощо, до цього випадку не відноситься), викладеним у додатку 22-14 UСС-ІА. Якщо сертифікат про походження, який був виданий у третіх країнах, у випадках відмінних від зазначених у статтях 57-59 UСС- ІА, такий сертифікат про походження не дає інформації про точність заявленого непреференційного походження, оскільки треті країни можуть мати інші правила.

Відповідач стверджує, що у разі можливості достовірно встановити країну походження товарів щодо яких застосовуються особливі види мита, й зокрема, зазначення у замінному сертифікаті відомостей про документи на поставку товару з країни його походження до країни відправлення, на підставі яких був виданий такий замінний сертифікат, такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита, якщо інше не передбачено законом.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Ландтех" та фірмою Джон Дір Вальдорф Інтернешнл ГмбХ укладено контракт на поставку № JD-LTD-SP-UA-2023 від 27 лютого 2023 року, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність позивача запасні частини до сільськогосподарської техніки JOHN DEERE, опис, асортимент, кількість та ціна яких були визначені відповідно до п. 1.2. вищевказаного контракту.

Позивачем митному органу 23.11.2023 року були подані митні декларації від 09.11.2021 року:

- № 23UA00U0 (а.с.199-201 т.2);

- № 23UA01U9 (а.с.109-111 т.2);

- № 23UA02U8 (а.с.43-45 т.3);

- № 23UA99U5 (а.с.145-146 т.3).

У поданих митних деклараціях декларантом застосовано преференційну ставку ввізного миту - 0 %.

Позивач надав митному органу документи, які посвідчують походження товару, серед яких були сертифікати з перевезення (походження) товарів:

- L36526141 від 26.10.2023 (а.с.137 т.1);

- L36595713 від 19.10.2023 (а.с.184 т.1);

- L36581421 від 09.11.2023 (а.с.231 т.1);

- L36549507 від 02.11.2023 (а.с.33 т.2).

Крім того, декларант також надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи: інвойси, переклади інвойсів, декларації про походження товару DL48 758174 від 26.10.2023 року, DL 48758175 від 26.10.2023 року, DL48 758177 від 26.10. 2023 року, DL 48758178 від 26.10.2023 року, DL 48758180 від 26.10.2023 року, митну декларацію країни відправлення 23DЕ99В, декларацію про походження товару DL48753902 від 19.10.2023 року, митну декларацію країни відправлення 23DЕ75В7, декларацію про походження товару DL48765659 від 09.11.2023 року, митну декларацію країни відправлення 23 DЕ00В6, декларацію про походження товару DL48 761596 від 02.11.2023 року, митну декларацію країни відправлення 23 DЕ75ВЗ, лист виробника від 27.02.2023 року (з перекладом), лист виробника від 04.12.2023 року (з перекладом).

Кропивницькою митницею видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (оскаржувані у даному провадженні), якими відмовлено у прийнятті митних декларацій, оскільки у поданих декларантом сертифікатах походження товару відсутні посилання (інформація) щодо свідоцтва (сертифіката) про походження таких товарів, виданих у країні їхнього походження, оскільки відповідно до Рекомендованих правил 10 (Способи застосування та форми різних видів документів, які підтверджують походження товарів) Спеціального додатку «К» Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур. (Україна приєдналась до Конвенції згідно із Законом України від 05 жовтня 2006 року №227-V), у країні вивезення (якщо товар не є походженням із країни експорту), свідоцтво (сертифікат) про походження видається на їх підставі. Тому, зазначений сертифікат не може бути підставою для незастосування заходів, вжитих органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробники від демпінгового імпорту», відносно товарів, заявлених у митних деклараціях.

Відповідач вказав, що з урахуванням положень Конвенції та частини третьої статті 16 Кодексу у разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів щодо яких застосовуються особливі види мита й, зокрема, зазначення у замінному сертифікаті відомостей про документи на поставку товару з країни його походження до країни відправлення, на підставі яких був виданий такий замінний сертифікат, такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита, якщо інше не передбачено законом.

Вважаючи, що картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України (далі МК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору; 3) відомості про найменування країн відправлення та призначення; 4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери; 5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) назва країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів; 6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про надання забезпечення сплати митних платежів: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів, тощо.

Відповідно до вимог ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Кабінет Міністрів України затверджує концепцію "походження товарів" і методи адміністративного співробітництва відповідно до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, які підлягають застосуванню з дня набрання чинності відповідним рішенням Підкомітету з питань митного співробітництва, утвореного відповідно до статті 83 глави 5 розділу IV зазначеної Угоди, що оприлюднюється відповідно до процедури, встановленої Кабінетом Міністрів України.

Так, Законом України № 1678-VII від 16.09.2014 року ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, згідно ч. 1 ст. 29, ч. 2 ст. 31 якої, кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди. Існуючі мита або заходи еквівалентної дії, які застосовуються в Україні, як зазначено у Додатку І-C до цієї Угоди, повинні поступово анулюватися протягом перехідного періоду відповідно до Графіку, включеного до Додатку І-C до цієї Угоди. У разі внесення змін до митного законодавства України зобов`язання, взяті відповідно до Графіку, що міститься у Додатку І-C до цієї Угоди, залишатимуться чинними на основі відповідності опису товарів. Україна може застосовувати спеціальні заходи щодо вивізного (експортного) мита на умовах, визначених у Додатку І-D до цієї Угоди. Дія таких спеціальних заходів закінчиться наприкінці періоду, встановленого для такого товару у Додатку І-D до цієї Угоди.

Преференційна ставка увізного мита, які застосовувались у 2023 році, щодо товарів за кодом УКТЗЕД 73181588 (а також інші в цій групі), що ввезені позивачем, складає 0.

При цьому, згідно ст.ст. 2, 16 Протоколу І до наведеної Угоди з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Незважаючи на сказане в пункті 1 товари, що походять з певної країни в розумінні цього Протоколу, підпадають під дію цієї Угоди без необхідності подання будь-яких з наведених вище документів у випадках, вказаних у статті 27.

Статтею 36 МК України передбачено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Для цілей визначення країни походження товару не враховується походження енергії, машин та інструментів, що використовуються для його виробництва або переробки.

Приладдя, запасні частини та інструменти, використовувані в машинах, пристроях, агрегатах або транспортних засобах, вважаються такими, що походять з тієї самої країни, що і ці машини, пристрої, агрегати або транспортні засоби, за умови їх ввезення та продажу разом із зазначеними машинами, пристроями, агрегатами або транспортними засобами і відповідності їх комплектації та кількості звичайно використовуваним приладдю, запасним частинам та інструментам.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Особливості визначення країни походження товару, що ввозиться з територій спеціальних (вільних) економічних зон, розташованих на території України, встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Сертифікат про регіональне найменування товару - це документ, який підтверджує, що товари відповідають визначенню, характерному для відповідного регіону країни, та виданий компетентним органом відповідно до законодавства країни вивезення товару.

Документи, що підтверджують походження товару, зберігаються в порядку та протягом строків, визначених статтею 355 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару.

У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару:

1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;

2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», «Про зовнішньоекономічну діяльність»;

3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 1-3, 8, 9 ст. 41 Митного Кодексу України, Документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації, крім випадків, якщо обов`язкове подання оригіналу такого документа для цілей визначення країни походження товару передбачено законами України або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені в документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості. Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до ст. 42 ч. 1 МК України, у разі переміщення товару через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару, зокрема, на товари, до яких залежно від їх країни походження застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту". "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту". "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну". "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Україна приєдналась до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур від 18 травня 1973 року (в редакції від 26 червня 1999 року) згідно із законом України від 5 жовтня 2006 року № 227-У, дата набрання чинності для України - 15 вересня 2011 року (далі - Конвенція).

Відповідно до Розділу 2 Конвенції, "визначення понять", поняття, використовувані у цій Конвенції, означають: - Е4/ Р15 "перевірка декларації на товари" - дії митної служби по перевірці правильності оформлення декларації на товари та відповідності необхідних підтверджуючих документів встановленим вимогам.

Відповідно до Спеціального додатку К Конвенції, Розділу 2 - документи, які підтверджують походження товарів, для цілей цього розділу вживаються поняття:

Е1./ Р.1 "свідоцтво про походження товарів" - спеціальний бланк з описом товарів, в якому державна організація або орган, уповноважені на видачу зазначеного бланка, однозначно засвідчують, що товари, на які оформлене зазначене свідоцтво, мають місце походження у визначеній країні. Це свідоцтво також може містити в собі декларацію виробника, постачальника, експортера або іншої компетентної особи;

Е2./ Р.2 "засвідчена декларація про походження товарів" - "декларація про походження товарів", засвідчена державною організацією або органом, наділеними відповідними повноваженнями;

ЕЗ./ Р.4 "декларація про походження товарів" - відповідна заява про походження товарів, зроблена у зв`язку з їхнім вивозом виробником, постачальником, експортером або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується зазначених товарів;

Е4./ Р.5 "документ, який підтверджує походження товарів" - свідоцтво про походження товарів, засвідчена декларація про походження товарів або декларація про походження товарів; (...).

У підрозділі «Оформлення запитів щодо документів, які підтверджують походження товарів» розділу 2 Спеціального додатку К Конвенції міститься рекомендоване правило 5: "Представлення документів, які підтверджують походження товарів, компетентними органами країни походження цих товарів є обов`язковим лише у випадках, коли митна служба країни ввозу має підстави для підозр у шахрайстві".

Відповідно до рекомендованого правила 10 підрозділу «Способи застосування та форми різних видів документів, які підтверджують походження товарів» розділу 2 цього додатку, у випадках, коли товари не є об`єктом прямого ввозу з країни їхнього походження, а переправляються через територію третьої країни, повинно бути дозволено оформлення свідоцтв про походження цих товарів державними організаціями або органами, уповноваженими видавати такі свідоцтва в зазначеній третій країні, на основі свідоцтв про походження цих товарів, раніше виданих у країні їхнього походження".

Згідно до Розділу 3 Спеціального додатку К Конвенції, підрозділу «Запити щодо проведення перевірки» визначається, що митна служба договірної сторони, яка зобов`язалася дотримуватися положень цього Розділу, може звернутися з запитом до компетентної державної організації Договірної сторони, яка зобов`язалася дотримуватися положень цього Розділу й на території якої був оформлений документ, що підтверджує походження товарів, на проведення перевірки цього документа в таких випадках:

(а) якщо є достатні підстави для сумнівів стосовно дійсності документа;

b) якщо наявні достатні підстави для того, щоб сумніватися у вірогідності даних, наведених у зазначеному документі;

(с) для проведення вибіркової перевірки.

У підрозділі «Випуск товарів» розділу 3 Спеціального додатка К вказано, що запит щодо проведення перевірки не повинен перешкоджати випуску товарів, за умови, що вони не вважаються такими, які підпадають під заборони або обмеження на ввіз товарів, та за умови відсутності підозр у шахрайстві.

Таким чином доведеність та підтвердження країни походження товару не обмежується суто змістом сертифікату про походження товару, а може бути підтверджене, зокрема, декларацією про походження товару, а також іншими документами, які мають відомості про країну походження товару, та які має право надавати декларант.

Судом встановлено, що митні декларації містять, зокрема, посилання на декларації про походження товару. Посилання на такі декларації містяться і в сертифікатах про походження товару.

Відповідно до положень ст. 43 МК України, вище вказаних положень Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, у разі виникнення сумнівів щодо правильності відомостей, що містяться у сертифікаті про походження товару, зокрема, щодо відомостей про країну походження товару, митний орган може перевірити факт видачі сертифіката або його зміст на веб-сайті компетентного органу (організації), що видав сертифікат, або звернутися у паперовій або електронній формі до такого компетентного органу (організації) із запитом про проведення перевірки автентичності.

Як вказано у відзиві на позов, Кропивницька митниця здійснила перевірку сертифікатів за QR-кодом та отримала інформацію про їх легітимність та дійсну видачу відповідним органом.

Згідно ч.3 ст. 46 МК України, у разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України, за умови сплати особливих видів мита.

Відповідач не стверджує про те, що ним не встановлено країну походження товарів на підставі наданих документів у їх сукупності, а вказує на відсутність посилання (інформації) про свідоцтва (сертифікати) про походження таких товарів, виданих у країні їхнього походження у сертифікатах походження товару, з посиланням на Рекомендоване правило 10. Тобто країна походження товарів відповідачем достеменно встановлена.

Правової норми, яка би затверджувала форму сертифіката та передбачала обов`язкове в ньому посилання на (інформацію) про свідоцтво (сертифікат) про походження таких товарів, виданих у країні їхнього походження, відповідачем суду не наведено.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 43 Митного Кодексу України, Розділу 3 Спеціального додатку К Конвенції (рекомендоване правило 3 та стандартне правило 10), на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом країни походження товарів є підставою витребовування додаткових документів. Однак, такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що зазначені у вимогах, встановлених нормативними актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч.ч. 10-12 ст. 264 МК України відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Як встановлено під час розгляду справи та визнається відповідачем, позивач надав митному органу документи, які посвідчують походження товару, серед яких були і сертифікати про походження товарів, і декларації про походження товарів, зі змісту яких відповідачем не заявлено заперечень з приводу неможливості встановлення країни їх походження.

Відповідач у даній справі не довів порушення позивачем правил заповнення документів, неподання передбачуваних законом документів, тощо, оскаржувані картки відмови у прийнятті митної декларації не містять обґрунтувань причин відмови щодо допущених, на думку відповідача, порушень.

В ході розгляду справи відповідачем не наведено обґрунтування підстав відмови у прийнятті спірної митної декларації. Відповідач не вказує, яким чином наведені ним обставини впливають на визначення країни походження товару, в чому полягають сумніви митного органу у визначеній декларантом країні походження товару.

Більш того, для спростування, чи підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження товару, митним органом не здійснювалось будь-яких перевірочних дій.

Таким чином, митним органом не здобуто доказів невідповідності вимогам достовірності та правильності інформації про європейське походження товару, а також невідповідності правилам про преференційне походження товару.

Так, з наведених вище положень Митного кодексу та міжнародних угод чітко вбачається, що наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є лише обставиною для перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у митному оформленні товару.

Угода про асоціацію з ЄС та, зокрема, Протокол I до цієї угоди передбачає чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару.

У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Однак, як вже зазначалось судом, для спростування, чи підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження товару, таких дій митним органом не здійснювалось.

За наведеного правого регулювання та обставин справи, суд вважає відсутніми у відповідача підстави для прийняття оскаржуваних карток відмови в прийнятті митної декларації.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10736,00 грн., який належить відшкодувати позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Кропивницької митниці №UA901020/2023/000359 від 27.11.2023 р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Кропивницької митниці №UA901020/2023/000360 від 27.11.2023 р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Кропивницької митниці №UA901020/2023/000361 від 27.11.2023 р. в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Кропивницької митниці №UA901020/2023/000363 від 27.11.2023 р.) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Стягнути на користь ТОВ "Ландтех" (), здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 10736,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (25030, м.Кропивницький, вул.Лавандова, 27б, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 18.03.2024 року в зв`язку з тим, що суддя Дегтярьова з 01.03.2024 по 15.03.2024 не здійснювала правосуддя.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА