Справа № 400/15441/23
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 р. № 400/15441/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови від 16.11.2023 № 018722,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить скасувати постанову від 16.11.2023 № ПШ 018722.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографу за умови здійсненні внутрішнього перевезення не може визнаватися порушенням статті 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III). Також позивач вказує, що не була перевізником на транспортному засобі, щодо якого працівники Укртрансбезпеки зафіксували порушення.

Ухвалою від 12.02.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі та постановив розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження; установив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи та доказів, зокрема відповідачу - відзиву (15 днів з дня вручення ухвали про відкритті провадження у справі); зобов`язав відповідача одночасно з відзивом подати до суду належно засвідчені копії всіх документів, на підставі та з урахуванням яких прийнята оскаржувана постанова.

Ухвала від 12.02.2024 та позовна заява з додатками вручені відповідачу 13.02.2024 доставленням в його електронний кабінет 12.02.2024 о 20 год 53 хв та о 19 год 02 хв відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Правом подати відзив на позовну заяву та заперечити позовні вимоги відповідач не скористався, правової позиції по суті спору не висловив.

На підставі частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позовну заяву як визнання позову.

Заяв про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

24.09.2023 посадова особа Укртрансбезпеки склала акт № 017327 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевірки виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (далі - акт перевірки), у якому зафіксувала результати проведеної на автомобільній дорозі Одеса-Кучурган перевірки належного позивачу транспортного засобу MAN з номерним знаком НОМЕР_1 .

В акті перевірки зазначено про виявлення порушення статті 48 Закону № 2344-III, а саме: під час здійснення внутрішніх вантажних перевезень (згідно з ТТН 7016… - далі текст обрізаний на копії акта) відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, відсутня роздруківка даних водія з тахографа за 24.09.2023 та за попередні 28 днів, відсутній протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

16.11.2023 відповідач прийняв постанову № ПШ 018722 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн (далі - постанова, оскаржувана постанова) за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-III, а саме: протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, протоколу перевірки та адаптації тахографу, роздруківки з цифрового тахографа водія, відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із застосуванням до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 60 Закону № 2344-III, адміністративно-господарські санкції накладаються на перевізника.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, не визначають поняття перевізника.

Таке визначення міститься у статті 1 Закону № 2344-III, зокрема, автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

У справі відсутні будь-які докази того, що позивач 24.09.2023 була перевізником на транспортному засобі MAN НОМЕР_1 .

Зокрема, у товарно-транспортній накладній від 24.09.2023 № 701679 перевізник зазначений як « ОСОБА_2 », а не «фізична особа підприємець ОСОБА_1 »

Позивач також не була водієм на цьому транспортному засобі, водієм в акті перевірки зазначений гр. ОСОБА_3 .

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач позову не заперечив, документів, на підставі яких прийняв оскаржувану постанову, до суду не подав, обов`язку доказування не виконав.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на підтвердження того, що позивач 24.09.2023 була перевізником на транспортному засобі MAN НОМЕР_1 , а, отже, не довів, що вона вчинила порушення, передбачене абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Отже, відповідач прийняв оскаржувану постанову необгрунтовано та нерозсудливо, у зв`язку з чим її належить визнати протиправною та скасувати.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 1073,60 грн, сплачений позивачем за звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір у сумі 1073,60 грн належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 139, 241- 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код - 39816845) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 16.11.2023 № ПШ 018722 про накладення на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код - 39816845) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безспосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна