Справа № 420/24633/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000030/2 від 25.07.2023 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000217 від 25.07.2023 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.11.2021 року між компанією CMA CGM SA (як продавцем) та ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (як покупцем) було укладено генеральний договір купівлі-продажу №25.11.21, за умовами якого покупцю продано товар контейнери, а саме: AMCU9299683, CGMU5029801, AMCU9270144, CGMU4927895, CICU9689514, APRU5758957, CGMU5029273, CGMU5006010.

З метою митного оформлення імпортованого товару 25.07.2023 року представник позивача подав до Одеської митниці митну декларацію №23UA85U1, а також повний та змістовний пакет документів, передбачених Митним кодексом України.

Проте відповідачем було необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000030/2 від 25.07.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000217.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями відповідача та вважаючи їх протиправними і необґрунтованими, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» до Одеської митниці було прийнято судом до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Під час розгляду справи до суду від Одеської митниці надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Надані позивачем на вимогу контролюючого органу додаткові документи не усунули виявлені розбіжності та не спростували сумніви у правильності задекларованої ним митної вартості.

З огляду на зазначене митним органом не міг бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000030/2 від 25.07.2023 року, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за 6-м резервним методом. Крім того, за зазначених обставин, Одеською митницею було прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000217.

Таким чином відповідач вважає, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову підприємства.

Також за час розгляду справи від представника позивача надійшла відповідь на відзив, заперечень на яку від відповідача до суду не надходило.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлено наступне.

25.11.2021 року між компанією CMA CGM SA (як продавцем) та ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (як покупцем) (далі сторони) було укладено генеральний договір купівлі-продажу №25.11.21 (далі Договір), згідно якого продавець є власником парку вживаних морських контейнерів і бажає час від часу продавати вживані морські контейнери зі свого парку покупцю, а покупець бажає час від часу купувати вживані контейнери у продавця для особистого використання та/або перепродавати своїм клієнтам, тому сторони погодились, що будь-який продаж або купівля контейнера у продавця покупцю повинен здійснюватися відповідно до умов цього Договору.

Згідно п.6 Договору зазначено, що як винагороду за продаж контейнера покупець зобов`язується сплатити продавцю після отримання рахунку-фактури, у якому зазначено ціну покупки, яку зазначено в пропозиції продавця про продаж. Усі платежі, які покупець повинен сплатити продавцю, мають бути сплачені у валюті, зазначеній в рахунку-фактурі продавця.

Відповідно до п.7 Договору вказано, що під час оплати повної покупної ціни або до неї продавець надсилає покупцю підтвердження випуску, повідомляючи покупця про те, що він може забрати контейнер з контейнерного майданчика або складу, де він знаходяться (далі - «Підтвердження випуску»). Дата, коли або здійснюється оплата повної покупної ціни, або продавець відправляє Підтвердження випуску покупцеві, залежно від того, що настане раніше, надалі називається «Датою продажу». У дату продажу всі права власності та ризики, пов`язані з контейнером, переходять до покупця. Продавець не несе відповідальності за несвоєчасну доставку або недоставку контейнера.

За п.8 Договору продавець заявляє та гарантує покупцю, що продавець має повне юридичне та бенефіціарне право власності на контейнер, а також дійсне та законне право продавати їх, а на дату продажу - дійсне та товарне право власності на контейнер повинне належним чином передаватись покупцеві, без будь-яких зборів, вимог, застав, обтяжень та прав інших осіб будь-якого роду чи характеру. Контейнер залишається власністю продавця як законного та рівноправного власника, і жодна власність чи право власності на контейнер не переходять до покупця до дати продажу. При переході права власності та ризику покупець отримує повні права та право власності на проданий контейнер.

Згідно додаткової угоди №2 до Договору №25.11.21 від 25.11.2021 року внесено доповнення до п.6 Договору, а саме умовою оплати зазначено 100% передоплати, а також доповнення до п. 7 Договору, а саме умовами поставки зазначено умови, згідно українського законодавства.

На виконання умов Договору, 16.06.2023 року компанією CMA CGM SA було складено інвойс (рахунок-фактуру) №073, згідно якого вбачається, що покупець продав ТОВ «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» модифіковані контейнери, а саме:

контейнер №AMCU9299683 вартістю 2 200,00 євро;

контейнер №CGMU5029801 вартістю 4 000,00 євро;

контейнер №AMCU9270144 вартістю 4 000,00 євро;

контейнер №CGMU4927895 вартістю 4 000,00 євро;

контейнер №CICU9689514 вартістю 1 200,00 євро;

контейнер №APRU5758957 вартістю 4 000,00 євро;

контейнер №CGMU5029273 вартістю 2 200,00 євро;

контейнер №CGMU5006010 вартістю 2 200,00 євро.

Загальна вартість товарів за інвойсом №073 складає 23 800,00 євро, умовою поставки зазначено DAP ODESSA, умови платежу 100% передоплати.

Факт оплати товару за інвойсом №073 підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №290 від 30.06.2023 року.

З метою митного оформлення імпортованого товару, 25.07.2023 року представник позивача подав до Одеської митниці митну декларацію №23UA85U1, у якій в графі 42 митної декларації якої позивач зазначив, що вартість товару за основним методом, а саме за ціною договору (контракту), становить 23 800,00 євро.

При цьому представником позивача разом із митною декларацією будо надано наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) №73 від 16.06.2023 року;

- декларація про походження товару №73 від 16.06.2023 року;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №290 від 30.06.2023 року;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №144/241 від 20.07.2023 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №25.11.21 від 25.11.2021 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 01.04.2022 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 03.04.2022 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №3 від 01.06.2022 року;

- договір про надання послуг митного брокера №06/03-1 від 06.03.2019 року;

- акт технічного стану №200723 від 20.07.2023 року;

- карти контейнерів від 19.07.2023 року;

- лист №050723 від 05.07.2023 року;

- фото контейнера №AMCU9270144 від 19.07.2023 року;

- фото контейнера №AMCU9299683 від 19.07.2023 року;

- фото контейнера №APRU5758957 від 19.07.2023 року;

- фото контейнера №CGMU4927895 від 19.07.2023 року;

- фото контейнера №CGMU5006010 від 19.07.2023 року;

- фото контейнера №CGMU5029273 від 19.07.2023 року;

- фото контейнера №CGMU5029801 від 19.07.2023 року;

- фото контейнера №CICU9689514 від 19.07.2023 року.

25.07.2023 року Одеською митницею було адресовано повідомлення представнику позивача про надання декларантом додаткової інформації та документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, з огляду на що 25.07.2023 року представником товариства до митного органу було направлено повідомленнями, з яких вбачається, що декларант не буде подавати додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Під час здійснення Одеською митницею правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС», та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією №23UA85U1 від 25.07.2023 року, контролюючим органом було зазначено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також, на думку контролюючого органу, надані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) надані до митного оформлення інвойс від 16.06.2023 №73, генеральний договір купівлі-продажу від 25.11.2021 №25.11.21 разом із додатковими угодами від 01.04.2022 №1, від 03.04.2022 №2 та від 01.06.2023 №3 містять ознаки підробки: відбиток печатки продавця із підписом уповноваженої особи продавця ймовірно зроблені із використанням комп`ютерних можливостей сканування дійсних відбитку печатки та підпису із наступним відтворенням на зазначених документах. Формат складання генерального договору купівлі-продажу від 25.11.2021 №25.11.21 значно відрізняється від формату складання додаткових до нього угод від 01.04.2022 №1, від 03.04.2022 №2 та від 01.06.2023 №3. Даний факт викликає сумніви щодо автентичності поданих документів та може свідчити про наявні ознаки підробки;

2) поданий до митного оформлення акт технічного стану від 20.07.2023 №200723, складений лише покупцем - ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС", при цьому якість товару (технічний стан, комплектність, відсоток зношення) в документах купівлі-продажу (контракті, додаткових угодах, інвойсі) договірними сторонами не обумовлена. Даний факт викликає сумніви щодо автентичності поданих документів та може свідчити про наявні ознаки підробки;

3) цінова довідка від 20.07.2023 №144/241 містить посилання тільки на основну веб-сторінку сайту https://www.alibaba.com та не містить відомостей щодо посилань на веб-сторінки, відомості яких були використані у якості джерела дослідження (додатки 1-9 даної довідки), при цьому інших джерел, крім складених та наданих покупцем, використано не було;

4) відповідно до ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу від 16.06.2023 №73 поставка товарів здійснюється на умовах DAP Odesa, тобто вартість страхування не включена у вартість товарів. У наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товарів.

25.07.2023 року Одеською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000030/2, в якому зазначено, що на підставі аналізу баз даних ЄАІС та АСМО «Інспектор» відповідачем встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 4 400,00 євро за шт. (митні декларації №23UА31U3 від 06.03.2023 року, №23UА64U від 01.02.2023 року, №23UА11Uо від 30.01.2023 року). Додатково у спірному рішенні митним органом зазначено, що товариством не надані усіх документів, згідно з переліком у ч.2 ст. 53 МК України, а тому розбіжності у заявленій митній вартості товару не спростовано.

Також відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000217 від 25.07.2023 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, вважаючи їх необґрунтованими та протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про їх оскарження в межах даної справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов позивача, відзив Одеської митниці, відповідь на відзив та інші надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.

Відповідно до п.п. 23, 24 ч.1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Керуючись ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2)зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч.ч.5 та 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч.2 ст.55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 (далі - Правила №598).

Так, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у випадках, визначених даною частиною.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Як було встановлено судом, позивачем було визначено митну вартість товару за основним методом за ціною контракту. Водночас відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Так, з оскарженого рішення про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосував другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, інформації щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів.

Водночас відповідач застосував шостий резервний метод і джерелом для коригування митної вартості слугував аналіз баз даних ЄАІС та АСМО «Інспектор» (як зазначено відповідачем у відзиві), зокрема, митні декларації №23UА31U3 від 06.03.2023 року, №23UА64U від 01.02.2023 року, №23UА11U0 від 30.01.2023 року

З даного приводу суд зазначає, що відомості, які містяться в базах даних ЄАІС та АСМО «Інспектор», мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Верховним Судом було сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (згідно постанов від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).

Також суд зазначає, що згідно з наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів всупереч положенням п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України (крім номерів митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів), не містить жодних належних обґрунтувань митного органу щодо зроблених коригувань, зокрема, умов поставки, комерційних умов подібних (аналогічних) товарів, та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

З огляду на викладені вище обставини суд доходить висновку про недотримання митним органом вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованих товарів та визначення більшої митної вартості за резервним методом.

Відповідач в обґрунтування правомірності своїх рішень також посилається на те, що надані до митного оформлення інвойс від 16.06.2023 №73, генеральний договір купівлі-продажу від 25.11.2021 №25.11.21 разом із додатковими угодами від 01.04.2022 №1, від 03.04.2022 №2 та від 01.06.2023 №3 містять ознаки підробки, а саме відбиток печатки продавця із підписом уповноваженої особи продавця ймовірно зроблені із використанням комп`ютерних можливостей сканування дійсних відбитку печатки та підпису із наступним відтворенням на зазначених документах. Формат складання генерального договору купівлі-продажу від 25.11.2021 №25.11.21 значно відрізняється від формату складання додаткових до нього угод від 01.04.2022 №1, від 03.04.2022 №2 та від 01.06.2023 №3. Даний факт, за твердженням відповідача, викликає сумніви щодо автентичності поданих документів та може свідчити про наявні ознаки підробки.

З цього приводу суд зазначає, що відповідач самостійно зауважує про невпевненість своїх доводів відносно підробки позивачем відбитку печатки продавця із підписом його уповноваженої особи на інвойсі від 16.06.2023 року №73, генеральному договорі купівлі-продажу від 25.11.2021 року №25.11.21 та додаткових угодах від 01.04.2022 року №1, від 03.04.2022 року №2 та від 01.06.2023 року №3, а тому суд вважає, що висновок митного органу ґрунтується на припущеннях.

Крім того, такі припущення митного органу під час розгляду справи не були жодним чином підтверджені, оскільки доказів факту вчинення товариством підробки відбитку печатки продавця митним органом до суду також надано не було.

З цього приводу суд враховує посилання позивача на те, що вищевказані документи підписувались за домовленістю сторін у сканованому вигляді та при скануванні документів виник технічний збій, внаслідок чого змістилось зображення підпису та печатки контрагентів.

Таким чином, вказані доводи митного органу є такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а тому не можуть бути належною підставою для коригування митної вартості товару.

Щодо твердження митного органу про те, що поданий до митного оформлення акт технічного стану від 20.07.2023 року №200723 складений лише покупцем - ТОВ "СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС", при цьому якість товару (технічний стан, комплектність, відсоток зношення) в документах купівлі-продажу (контракті, додаткових угодах, інвойсі) договірними сторонами не обумовлена. Митниця також зазначає, що вищевказаний факт викликає сумніви щодо автентичності поданих документів та може свідчити про наявні ознаки підробки.

Як вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення декларантом додатково надавався акт технічного стану №200723 від 20.07.2023 року, згідно якого вбачається, що товариством було здійснено дефектування та попередню оцінку технічного стану вживаних, списаних лінійних контейнерів-рефрижераторів: AMCU9299683, CGMU5029801, AMCU9270144, CGMU4927895, CICU9689514, APRU5758957, CGMU5029273, CGMU5006010, отриманих згідно інвойсу №73 від 16.06.2023 року.

Суд повторно зауважує, що в цій частині оскаржуваного рішення про коригування митної вартості доводи митного органу також не містять жодного документального підтвердження за фактом наявності підробки акту технічного стану від 20.07.2023 року №200723. У разі наявності у митного органу сумнівів відносно підробки акту технічного стану, то відповідність вказаних в акті даних фактичному стану товару можливо перевірити шляхом митного огляду, про здійснення якого та підтвердження факту підробки акту та зазначених у ньому даних відповідачем під час розгляду справи не зазначалось.

Крім того суд зазначає, що вищезазначений акт технічного стану від 20.07.2023 року як висновок експерта не є документом, на якому ґрунтується визначення митної вартості заявленого товару, оскільки документом, відповідно до якого залежить ціна декларування товару є лише інвойс №73 від 16.06.2023 року.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що митним органом під час розгляду даної справи не було доведено, що вищевказаний акт технічного стану вплинув на визначення митної вартості товару.

Щодо твердження відповідача про те, що цінова довідка від 20.07.2023 року №144/241 містить посилання тільки на основну веб-сторінку сайту та не містить відомостей щодо посилань на веб-сторінки, відомості яких були використані у якості джерела дослідження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Надана декларантом цінова довідка від 20.07.2023 року не є основним документом, а містить лише додатковий інформаційний характер, на якому не може першочергово формуватися митна декларація товару. Більш того, надані декларантом до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Верховний Суд сформував правову позицію у постанові від 17.08.2019 року по справі №809/872/17, згідно якої органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З огляду на вищевказане, доводи митного органу щодо цінової довідки не є доказом відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Щодо твердження відповідача про те, що відповідно до наданого інвойсу від 16.06.2023 №73 поставка товарів здійснюється на умовах DAP Odesa, тобто вартість страхування не включена у вартість товарів, більш того, у наданих до митного оформлення документах відсутня будь-яка інформація щодо здійснення або нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості товарів.

За умовами перевезення DAP Інкотермс (як у редакції 2010 року, так і в редакції 2020 року) продавець бере на себе ризики і витрати з доставки товару до місця призначення, експортне оформлення, маркування і упаковку; покупець відповідає за оформлення імпорту, оплачує товар, приймає вантаж у місці призначення із супровідними документами.

Згідно п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються також і витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).

З огляду на зазначене суд відхиляє вищезазначене твердження митного органу, враховуючи, що оскільки умови поставки за правилами DAP Інкотермс не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, то у митного органу немає підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах DAP Інкотермс.

На думку суду, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

Крім того суд вказує, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, само по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правовий висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 26.03.2019 року у справі №826/17973/14, в якій зазначено, що: «…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...».

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000030/2 від 25.07.2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500490/2023/000217 від 25.07.2023 року є необґрунтованими, а тому протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС», суд вважає за необхідне стягнути на його користь з Одеської митниці суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 4 294,40 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» (67832, Одеська область, Овідіопольський район, смт Великодолинське, пров. Ентузіастів, 2) до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, та картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500490/2023/000030/2 від 25.07.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500490/2023/000217 від 25.07.2023 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОВИЙ КОНТЕЙНЕРНИЙ СЕРВІС» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 4 294,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький