Справа № 160/32846/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він перебував на службі в Національній поліції на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, мав спеціальне звання старший сержант поліції. На підставі наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 06.11.2023 № 2248 відносно до нього було призначено службове розслідування за фактами складення протоколів про адміністративні правопорушення. В подальшому, згідно до п. 1 наказу відповідача від 20.11.2023 року №2100к за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 1,2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6, 8 ч.3 п.1 Дисциплінарного статут Національної поліції України, присяги працівника поліції, абзаців 2, 3 ч. 2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», п.2.4,2.5 Правил дорожнього руху, п.п.6 п. 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 року №70, що виразилися у керуванні 03.11.2023 власним транспортним засобом без посвідчення водія, залишення місця зупинки без дозволу поліцейського, безпідставній відмові на законну вимогу поліцейських УПП в Дніпропетровській області пройти обслідування на стан алкогольного та іншого сп`яніння та залишення без нагляду під час несення служби 04.08.2023 та 13.10.2023 автоматичної зброї та набоїв до неї, було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби, та у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення звільнено зі служби в поліції, про що прийнято наказ №852 о/с від 30.11.2023. Позивач наполягає, що накази відповідача № 2100к від 20.11.2023 в частині щодо нього та №852 о/с від 30.11.2023 є протиправними, що порушують його права та не відповідають вимогам положень Закону України «Про Національну поліцію». Під час службового розслідування не встановлено обставин дисциплінарного проступку. При притягненні до дисциплінарної відповідальності не враховано характер проступку, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Крім того, у наказі від 06.11.2023 року № 2248 «Про організацію проведення службового розслідування» підставою його прийняття фактично зазначено одна обставина призначення службового розслідування. За іншими фактами службове розслідування не призначалось, однак в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено інші порушення, за деякі з них закінчився строк притягнення до відповідальності, зокрема, за порушення про порушення порядку поводження зі зброєю 04.08.2023. Також, при проведенні службового розслідування не прийнято до уваги, що позивач не перебував на службі 03.11.2023, а був в черговій відпустці. Крім того, службове розслідування призначено та проводилось під час його непрацездатності в період з 04.11.2023 по 07.11.2023. До того ж, рішення про притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято без урахування результатів його притягнення до адміністративної відповідальності. За викладених обставин, позивач наполягає на безпідставності притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення, тому просить задовольнити позов у повному обсязі.
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області докази з їх документальним підтвердженням, що стали підставою для прийняття наказів, що оскаржуються; засвідчену копію послужного списку позивача; засвідчені належним чином копії матеріалів службового розслідування, проведеного за відомостями щодо можливого порушення службової дисципліни позивачем; довідку про обчислення середньої заробітної плати за два останні місяці перед звільненням позивача відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
До відзиву відповідачем долучено витребувані докази.
07.02.2024 представником позивача адвокатом Снігуром А.С. подано відповідь на відзив, в якій зазначає не погодження з доводами відповідача. Представником повторно зауважено, що при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. В наказі від 06.11.2023 № 2248 підставою його прийняття фактично зазначено одна обставина. За іншими фактами чи відомостями службове розслідування не призначалось. Однак, в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено інші порушення, за деякі з них закінчився строк притягнення до відповідальності, зокрема, за порушення про порушення порядку поводження зі зброєю 04.08.2023 року. Крім того, при проведенні службового розслідування та виданні наказу не прийнято до уваги, що позивач не перебував на службі, а був у черговій відпустці. Відповідачем також необґрунтовано проведення службового розслідування під час його непрацездатності. До того ж, не враховано факту закриття провадження в адміністративній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача.
Відповідач своїм правом на надання заперечень не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.02.2008 по 28.02.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - склав присягу працівника Національної поліції України та продовжив службу в Національній поліції України; з 17.04.2023 - на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №6 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 17.04.2023 №227о/с), спеціальне звання «старший сержант поліції».
06.11.2023 начальником УГІ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 рапортом на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 за вказаним фактом ініційовано проведення службового розслідування.
10.11.2023 в рамках службового розслідування старшим сержантом поліції ОСОБА_1 надано письмові пояснення.
Відповідно до Висновку службового розслідування члени дисциплінарної комісії дійшли, що інформацію про порушення службової дисципліни, що призвело до складання 03.11.2023 адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130, ч.1 ст.126. ч.1 ст.122-2 КУпАП у відношенні поліцейського СРПП відділення поліції №6 Кам`янського РУП ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , а також неналежне виконання останнім службових обов`язків, вважати такою, що знайшла своє об`єктивне підтвердження, а в діях старшого сержанта поліції ОСОБА_1 та інших поліцейських відділення поліції № 6 Кам`янського РУП ГУНП дисциплінарні проступки встановленими (п.1 Висновку), та пропонують за порушення службової дисципліни, недотримання пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, абз. 2, 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.4, 2.5, Правил дорожнього руху, пп. 6. п. 10. розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70, що виразилося у керуванні 03.11.2023 власним транспортним засобом без посвідчення водія, залишення місця зупинки без дозволу поліцейського, безпідставній відмові на законну вимогу поліцейських УПП в Дніпропетровській області пройти освідування на стан алкогольного та іншого сп`яніння та залишення без нагляду під час несення служби 04.08.2023 та 13.10.2023 автоматичної зброї й набоїв до неї, застосувати до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №6 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0044787) дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (п. 2 Висновку).
З матеріалів Висновку службового розслідування від 20.11.2023 встановлено наступне.
Під час службового розслідування були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер №471412, №471331 та №470461, а також здійснено опитування поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , заступника командира взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УШІ в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції ОСОБА_6 , а також інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 .
Дисциплінарною комісією під час службового розслідування також проаналізовано службову діяльність поліцейського СРПП відділення поліції №6 Камянського РУП старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .
Під час перегляду відеозаписів з нагрудних камер DSW003674 та DSW003679 поліцейських СРПП відділення поліції №6 Кам`янського РУП встановлено:
У своєму поясненні старший сержант поліції ОСОБА_1 зазначив, що дійсно залишав автоматичну зброю у зачиненому службовому автомобілі у вищезазначених випадках. Цю інформацію, також у своїх поясненнях підтвердили сержант поліції ОСОБА_10 та старший сержант поліції ОСОБА_9 .
З урахуванням викладеного, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що вказані вчинки дискредитують звання рядового і начальницького складу Національної поліції України, старший сержант поліції ОСОБА_1 вчинив діяння, несумісні зі званням поліцейського, оскільки скоїв проступки, які суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам, чим підриває довіру до нього як до правоохоронця та носія влади, а також унеможливлює подальше виконання ним обов`язків поліцейського.
20.11.2023 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ №2100к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ВП №6 Кам`янського РУП ГУНП».
Згідно з пунктом 1 наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 20.11.2023 №2100к за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1, 6, 8 ч.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, абз.2,3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», п.2.4, 2.5 Правил дорожнього руху, пп.6 п.10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 №70, що виразилося у керуванні 03.11.2023 власним транспортним засобом без посвідчення водія, залишення місця зупинки без дозволу поліцейського, безпідставній відмові на закону вимогу поліцейських УПП в Дніпропетровській області пройти освідування на стан алкогольного та іншого сп`яніння та залишення без нагляду під час несення служби 04.08.2023 та 13.10.2023 автоматичної зброї й набоїв до неї, до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №6 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0044787) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до власноручного підпису позивач ознайомлений з наказом від 20.11.2023 №2100к 28.11.2023.
30.11.2023 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області прийнято наказ №852о/с про звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0044787), поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №6 Кам`янського районного управління поліції з 30.11.2023 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Підстава: наказ ГУНП від 20.11.2023 №2100к.
З вказаним наказом №852о/с від 30.11.2023 позивач ознайомлений 30.11.2023, що підтверджується його власноручним підписом.
Не погодившись зі звільненням зі служби та прийнятими наказами, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції на час спірних правовідносин).
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2 Закону № 580-VIII).
Відповідно до статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої, четвертої статті 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
За змістом частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
За змістом частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про Національну поліцію» рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.
Частиною першою статті 64 Закону № 580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
З метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила №1179).
Відповідно до пункту 1 розділу І Правил № 1179 ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Пунктом 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці (пункт 2 розділу ІІ Правил № 1179).
Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
У разі вчинення протиправних діянь, згідно з частиною першою статті 19 Закону № 580-VIII, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону №580-VIII).
Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
Згідно з преамбулою до Дисциплінарного статуту цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга статті 1 Дисциплінарного статуту).
Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).
За змістом частини третьої, п`ятої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції. Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (частина друга статті 14 Дисциплінарного статуту).
За змістом положень частин 3 7 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, який затверджено Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, воєнний стан в країні неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не припинений та не скасований.
Розділом V Дисциплінарного статуту унормовано особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.
Так, відповідно до частини першої, другої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).
Частинами третьою, п`ятою та шостою статті 26 цього Статуту унормовано, що службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні чи на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, розташованих на підконтрольних органам державної влади територіях.
За результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.
Під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення (частина перша статті 27 Статуту).
Аналогічні положення містить Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі Порядок №893), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до положень пунктів 1-3, 4 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
У разі перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці, що підтверджено документально (далі - відсутність на службі за вагомих обставин), час відсутності його на службі не зараховується до строку проведення службового розслідування, про що видається наказ про відсутність на службі за вагомих обставин за підписом особи, яка призначила службове розслідування.
Службове розслідування має встановити наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 розділу VІ Порядку № 893).
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VII Порядку №893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє (частина 12 статті 19 Дисциплінарного статуту).
Згідно зі статтею 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.
Отже, вчинення протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні ним службової дисципліни, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до поліцейського, винного в його учиненні, застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, в тому числі, і звільнення зі служби в поліції.
На підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що єдиною підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, зокрема, у вигляді звільнення зі служби у поліції, є відповідний наказ начальника, прийнятий на підставі висновку службового розслідування.
При цьому, службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.
Суд зазначає, що дотримання зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Присяги є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того, чи перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції України.
Працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби. Такі спеціальні юридичні та моральні норми пред`являють підвищені вимоги до почуття відповідальності працівника поліції та вимагають від кожного працівника поліції за будь-яких умов відповідати очікуванням суспільства та усіляко сприяти підвищенню авторитету органів поліції серед населення, оскільки їх неухильне дотримання - це справа честі і обов`язку кожного працівника поліції.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №852о/с від 30.11.2023 про звільнення позивача зі служби за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» прийнятий у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 20.11.2023 №2100к, прийнятого за наслідками проведеного службового розслідування, оформленого висновком, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області 20.11.2023.
Згідно із вказаним висновком під час службового розслідування були встановлені обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
Під час спілкування старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було виявлено у старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя та характерний запах з порожнини роту), у зв`язку з чим було запропоновано останньому вийти з автомобіля. Однак, старший сержант поліції ОСОБА_1 раптово продовжив рух у бік м. Дніпро.
Поліцейські УПП в Дніпропетровській області на службовому автомобілі переслідували поліцейського ОСОБА_1 , який, намагаючись втекти, з`їхав з траси на ґрунтову дорогу та через деякий час зупинив свій транспортний засіб, вийшов з нього та побіг у бік лісосмуги.
Поліцейські УПП в Дніпропетровській області наздогнали його та привели до покинутого автомобіля.
Біля автомобіля, поліцейським УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 запропоновано поліцейському ОСОБА_1 надати водійське посвідчення, на що останній посвідчення не пред`явив.
Надалі, поліцейським ОСОБА_2 запропоновано поліцейському ОСОБА_1 пройти освідування за допомогою газоаналізатора «Drager», на що останній відмовився. Поліцейським УПП в Дніпропетровській області Дьяченком М.О. виписано поліцейському ОСОБА_1 направлення на освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та запропоновано йому проїхати у медичний заклад, на що останній також відповів відмовою.
У поясненнях позивачем також вказано, що він виконав вимоги поліцейського про зупинку і лише після дозволу останнього почав рух транспортного засобу, а по дорозі додому звернув на ґрунтовну дорогу по справам, на якій згодом змушений був зупинитись, бо заблукав, і лише тоді побачив патрульний автомобіль, який швидко наближався, а коли побачив вибігаючих з патрульного автомобіля осіб, став бігти полем, бо злякався.
Суд звертає увагу, що вказана позивачем у поясненнях реакція на службовий автомобіль з розпізнавальними знаками патрульної поліції та, власне, на працівників поліції є досить незрозумілою, зважаючи також на те, що позивач з 07.11.2015 проходить службу в Національній поліції України, а отже, станом на час спірних правовідносин мав більше 8 років стажу служби в поліції, що може свідчити про певний рівень професійних знань, навичок, вмінь та витримки.
Крім того, на переконання суду, зазначення позивачем у поясненнях про те, що він змушений був зупинитись після того, як звернув на ґрунтовну дорогу, через те, що заблукав, свідчать про намагання позивача ввести в оману членів дисциплінарної комісії, оскільки з відеозаписів чітко вбачається, що в якості єдиної причини зупинки свого автомобіля позивач назвав закінчення пального.
При цьому, на відео ОСОБА_1 , маючи зовнішній вигляд, який не відповідає посаді поліцейського, перебиває патрульних поліцейських, заперечує свою втечу з блокпосту, ігнорує вимоги поліцейського надати документи, що посвідчують особу, та підтверджує відсутність при собі документів на право керування транспортним засобом, а також перебування у стані алкогольного сп`яніння, та полягає на необхідності прибуття «тверезого водія».
Суд зазначає, що зі змісту позову та відповіді на відзив позивач фактично не заперечує подій, що відбулись 03.11.2023 на Криничанському блокпосту та на місці оформлення протоколів, та не пояснив свої неналежні стан та поведінку.
Доводи позивача про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а самостійно пропонував працівникам поліції пройти медичне освідування, не можуть бути враховані судом, оскільки матеріали справи не містять доказів відповідному.
При цьому, з досліджених судом відеоматеріалів вбачається, що позивачу працівниками поліції неодноразово пропонувалось проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою «Drager» та в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, однак від виконання законних вимог працівника поліції щодо проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння позивач відмовився.
Порушення 03.11.2023 старшим сержантом поліції ОСОБА_1 правил етичної поведінки, не дотримання норм професійної етики та повного ігнорування законних вимог поліцейських, які виконували свої службові обов`язки, підтверджуються також поясненнями старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , лейтенанта поліції ОСОБА_6 та старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , отриманою відеоінформацією.
Суд звертає увагу на наявність особливих вимог до посади поліцейського як під час несення служби, так і поза службою, тому посилання позивача на те, що 03.11.2023 він перебував у відпустці, не враховують спірних відносин.
Вчинення подібних дій працівником поліції призводить до встановлення негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні беззастережно дотримуватись законодавства, в тому числі щодо морально-етичних принципів. Поліцейський і поза службою повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості.
Встановлені в ході службового розслідування обставини 03.11.2023 свідчать про вчинення позивачем дій, які знижують авторитет поліції, викликають недовіру до поліцейських, як наслідок, така поведінка поліцейського є неприпустимою, суперечить інтересам служби, позаяк позивач присягнув з гідністю нести високе звання поліцейського, а натомість вчинив проступок, який дискредитує органи поліції та поліцейських в цілому. Вчинки, що дискредитують працівників та, власне, органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.
Порушення позивачем моральних та етичних приписів безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
Крім того, як вбачається з матеріалів висновку службового розслідування, в ході службового розслідування проаналізовано службову діяльність поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_1 та встановлено неодноразове допущення позивачем залишення автоматичної зброї та набоїв до неї без догляду під час несення служби 04.08.2023 та 13.10.2023, що є порушенням пунктів 6, 10 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 №70, та свідчить про системність недотримання позивачем службової дисципліни.
Наведені обставини не спростовано позивачем, окрім фактичного заперечення про їх врахуванні під час службового розслідування.
Поряд з цим, матеріалами справи підтверджено, що особовий склад відділення поліції № 6 Кам`янського РУП ГУНП, в тому числі ОСОБА_1 , під підпис ознайомлений зі службовими телеграмами ГУНП від 19.05.2023 № 2833/103/01 про стан дотримання дисципліни та законності з початку 2023 року, від 16.06.2023 №112/Кл про стан дотримання дисципліни з початку 2023 року.
За таких обставин, порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення позивачем дій, що суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам та підривають довіру до поліції як органу державної виконавчої влади та дискредитують звання працівника поліції, тим паче вказані події відбулися в умовах воєнного стану, тобто у час коли дії поліцейських повинні бути спрямовані для захисту громадян, територіальної цілісності України та повинні відповідати професійно-етичним нормам поведінки поліцейських.
З огляду на викладені обставини суд вважає обґрунтованими висновки дисциплінарної комісії про те, що допущені дії позивачем як поліцейським суперечать загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, є несумісними зі званням поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним обов`язків поліцейського.
Щодо посилань представника позивача на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровській області від 08.12.2023 у справі №3/178/1888/23 за розглядом справи щодо адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, якою провадження закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, то суд зазначає, що такі обставини не впливають на обґрунтованість притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності, яка є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку.
Обставини, що передували притягненню особи до цього виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.
Суд звертає увагу, що у даному випадку позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності не за перебування в стані алкогольного сп`яніння у позаробочий час, а за вчинення дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, з дискредитацією звання поліцейського і підривом авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
У свою чергу, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства та етичних норм, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Порушення позивачем службової дисципліни у вигляді недотримання принципів діяльності поліції в умовах воєнного стану та вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку, що підриває довіру до органів поліції, встановлені та підтверджені зібраними в ході проведення службового розслідування матеріалами.
Висновок службового розслідування у цій справі містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між переліченими неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, а також про ставлення його до вчиненого.
За таких обставин, з урахуванням поведінки позивача та стану дотримання ним службової дисципліни, суд вважає, що застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є правомірним та обґрунтованим. Захід дисциплінарного впливу, який застосований до позивача є співмірним з тяжкістю вчиненого ним дисциплінарного проступку.
Твердження позивача про недотримання, на його думку, певної процедури службового розслідування, суд розцінює як бажання позивача уникнути відповідальності.
Щодо посилань позивача про те, що службове розслідування проводилось у період його тимчасової непрацездатності, суд зазначає, що положення Дисциплінарного статуту та Порядку №893 не передбачають відстрочення призначення та/або зупинення службового розслідування на час тимчасової непрацездатності поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування. Крім того, перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Щодо проведення службового розслідування за іншими фактами чи відомостями, за якими службове розслідування не призначалось, суд зазначає, що в ході службового розслідування дисциплінарна комісія зобов`язана встановити характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, а також його ставлення до служби, а відтак доводи позивача з цього приводу безпідставні.
Посилання позивача на порушення відповідачем строків застосування дисциплінарного стягнення (щодо обставин залишення зброї та набоїв під час несення служби - 04.08.2023) та порушення порядку виконання дисциплінарних стягнень безпідставні та ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем положень ст.ст. 21, 22 Дисциплінарного статуту.
Попри те, що позивач категорично заперечує викладені у висновку службового розслідування обставини щодо порушення службової дисципліни, суд разом із тим звертає увагу, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на спростування вказаних обставин.
Поряд з цим судом досліджено процедуру проведення службового розслідування та накладення дисциплінарного стягнення і не встановлено наявності суттєвих порушень, які б впливали на їх правомірність.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав неправомірності оспорюваних наказів.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, суд вважає, що накази Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 20.11.2023 №2100к в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції та від 30.11.2023 №852о/с про звільнення позивача відповідають вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для їх скасування, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині позову відсутні.
Позовні вимоги про зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що адміністративний позов необґрунтований та задоволенню не підлягає
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова