Справа № 473/1603/24
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1603/24
РІШЕННЯ

іменем України

"28" березня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В., представника позивача Хоржевського Д.Е., відповідача ОСОБА_1 , його представника Конограя М.В., перекладача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення, строком на шість місяців.

Свої вимоги мотивувало тим, що 25 березня 2024 року працівники ГУ СБУ у м. Києві та Київській області виявили громадянина російської федерації ОСОБА_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк та не виконав рішення про примусове повернення з України.

25 березня 2024 року працівники ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області затримали відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку ч. 2 ст. 263 КУпАП, строком на 72 години.

Під час з`ясування обставин порушення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області встановило, що відповідач прибув на територію України 30 січня 2022 року через ПП «Гоптівка» за внутрішнім документом російської федерації з приватною метою.

Для отримання дозволу на імміграцію, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів іноземець не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав.

За порушення правил перебування відповідача на території України 23 травня 2023 року працівники Шевченківського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області склали стосовно відповідача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн.

Також 23 травня 2023 року Шевченківським відділом у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, та зобов`язано останнього залишити територію України не пізніше 22 червня 2023 року із подальшою забороною в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Відповідач рішення про примусове повернення до суду не оскаржував, однак і не виконав без поважних на те причин.

У зв`язку з встановленими обставинами 25 березня 2024 року працівники ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн.

Також 25 березня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняло відносно відповідача рішення про примусове видворення з України.

Враховуючи вказані обставини, виходячи з того, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 буде ухилятися від виконання рішення про видворення та перешкоджатиме здійсненню вказаної процедури, а також існує ризик його втечі, а тому позивач просив затримати відповідача строком на шість місяців з метою забезпечення примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що він не бажає залишати територію України. При цьому пояснив, що на цей час сім`ї та близьких родичів на території України він немає, востаннє мешкав у м. Києві, з приводу легалізації свого становища на території України до компетентних органів не звертався, також не звертався з приводу отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Невиконання ним рішення про примусове повернення до країни громадянської належності або третьої країни пояснив відсутністю в нього коштів.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2024 року працівники ГУ СБУ у м. Києві та Київській області виявили громадянина російської федерації ОСОБА_1 , який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк та не виконав рішення про примусове повернення з України.

25 березня 2024 року працівники ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області затримали відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку ч. 2 ст. 263 КУпАП, строком на 72 години.

Під час з`ясування обставин порушення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області встановило, що відповідач прибув на територію України 30 січня 2022 року через ПП «Гоптівка» за внутрішнім документом російської федерації з приватною метою.

Для отримання дозволу на імміграцію, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів іноземець не звертався. Будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав.

За порушення правил перебування відповідача на території України 23 травня 2023 року працівники Шевченківського відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області склали стосовно відповідача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн.

Також 23 травня 2023 року Шевченківським відділом у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, та зобов`язано останнього залишити територію України не пізніше 22 червня 2023 року із подальшою забороною в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Відповідач рішення про примусове повернення до суду не оскаржував, однак і не виконав без поважних на те причин.

У зв`язку з встановленими обставинами 25 березня 2024 року працівники ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 203 КУпАП та винесли постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100 грн.

Також 25 березня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняло відносно відповідача рішення про примусове видворення з України.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» та у справі «Дугуз проти Греції» вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5, 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

За приписами ч.ч. 1, 3, 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; зобов`язання внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців (ч. 11 ст. 289 КАС України).

Враховуючи обставини справи, зокрема нелегальне перебування ОСОБА_1 на території України, наявність рішення про примусове видворення відповідача, а також те, що останній раніше ухилився від виконання рішення про його примусове повернення та заборони перебування на території України, відсутність у нього на території України постійного місця проживання, сталих сімейних зв`язків, родичів, джерела прибутку, а тому існує висока вірогідність, що ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню цієї процедури та існує ризик його втечі, а тому суд вбачає підстави для затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для видворення, але не більше ніж на шість місяців.

Рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 371 КАС України підлягає негайному виконанню.

Тому, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 8-10, 77, 241-246, 271, 289, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення задовольнити повністю.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, на строк, необхідний для проведення процедури видворення, однак не більше ніж на шість місяців, починаючи відрахування вказаного строку з дати фактичного затримання, тобто з 25 березня 2024 року.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О В. Вуїв