Справа № 380/2939/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2939/22
У Х В А Л А

з питань встановлення судового контролю

27 березня 2024 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Качур Р. П. розглянув у письмовому провадженні заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 380/2939/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 24.05.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 24.05.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, із урахуванням раніше проведених виплат.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.09.2021 з урахуванням абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.09.2021 з урахуванням абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, із урахуванням раніше проведених виплат.

Рішення суду від 28.04.2023 набрало законної сили 13.09.2023.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (вх. № 22250 від 22.03.2024), у якій просить встановити у порядку ч. 1 ст. 382 КАС України судовий контроль за виконанням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року у справі № 380/2939/22 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, зобов`язавши військову частину НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення від 09.11.2022 року у справі № 380/2939/22.

В обґрунтування такої вказав, що нa виконання даного судового рішення військова частина НОМЕР_1 25.12.2023 року виплатила йому грошові кошти у розмірі 36067,61 грн, що відповідає розміру індексації грошового забезпечення, належної позивачу за період з 24.05.2017 року по 28.02.2018 року та нарахованої із застосуванням січня 2008 року як місяця. Однак, з огляду на резолютивну частину рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року у справі № 380/2939/22 та на абзац 4 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, військова частина НОМЕР_1 , на думку позивача, зобов`язана була також нарахувати та виплати йому суму індексації різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.09.2021 року. Вказав, що розмір належної йому індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу. Так, з 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці. Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4). Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки. Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), як стверджує позивач, дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Такі висновки щодо розуміння положень Порядку № 1078 та розрахунку суми індексації різниці викладені у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21. Буквальний спосіб тлумачення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 свідчить про те, що для їхнього застосування та повного виконання рішення відповідачу потрібно було встановити розмір підвищення доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує (А) суму можливої індексації (Б). Вказав, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078). Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Позивач стверджує, що сума грошового забезпечення за лютий 2018 року становить 6534,00 грн за березень 2018 року 10975,00 грн, розмір підвищення доходу - 4441,00 грн, розмір можливої індексації 4264,04 грн. Розмір підвищення грошового забезпечення позивача перевищує розмір можливої індексації та згідно з абзацом 3 пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 року № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзац першому цього пункту не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення. Однак, при обчислені розміру грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року військова частина НОМЕР_1 не врахувала такої його складової як щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення, яка повинна була нараховувалася та виплачувалася до 01.03.2018 року згідно з Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року № 595. Отже, сума грошового забезпечення позивача, як стверджує ОСОБА_1 , за лютий 2018 року становить 10454,40 грн, за березень 2018 року 10975,00 грн, розмір підвищення доходу - 520,60 грн, розмір можливої індексації - 4463,15 грн. Тому звернувся до суду із цією заявою.

Від відповідача на адресу суду надійшла заява (вх. № 22771 від 25.03.2024) у якій вказав, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року у даній справі, військовою частиною НОМЕР_1 виконано - 25.12.2023 року.

При вирішенні заяви про встановлення судового контролю суд виходить із такого.

Згідно з ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу, на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених ч. 1 ст. 382 КАС України. Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі № 812/333/17 (адміністративне провадження № К/9901/12313/19).

Відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Крім цього, в Рішенні від 30.06.2009 у справі № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Подання позивачем заяви про встановлення судового контролю зумовлене неправильним, на думку позивача, виконанням судового рішення у справі.

Суд зазначає, що з долучених до матеріалів справи письмових доказів, зокрема довідки № 71/1/368 від 26.05.2023 про нараховану індексацію в період з 24.05.2017 по 25.09.2021 ОСОБА_2 та розрахунково-платіжної відомості № 550 від 25.12.2023 слідує, що ОСОБА_1 на виконання рішення від 09.11.2022 у цій справі виплачено індексацію грошового забезпечення у розмірі 36616,86 грн.

Отже, відповідач надав докази, які підтверджують факт виконання ним рішення у справі та проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 24.05.2017 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, та індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.09.2021 з урахуванням абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, із урахуванням раніше проведених виплат.

Суд також зазначає, що визначення розміру індексації (зокрема індексації-різниці, про яку зазначає позивач) не було предметом судового розгляду у цій справі. Таким чином перевірка правильності нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 25.09.2021 є самостійним предметом судового розгляду.

Суд наголошує, що у цій справі досліджувалося питання визначення права позивача на нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 25.09.2021 з урахуванням абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що за умови не встановлення судового контролю, рішення суду у цій справі залишиться невиконаним, оскільки у суду відсутні фактичні та правові підстави для реалізації свого диспозитивного права покладення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) на відповідача як суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідачем надано докази виконання рішення суду від 09.11.2022 в межах покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до частини першої ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися залежно від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, суд враховує, що сторонами надано належні та допустимі докази на підтвердження факту проведення перерахунків пенсії позивача, на виконання рішення суду у цій справі. Судом також встановлено, що доводи заяви про встановлення судового контролю не пов`язані з предметом спору у межах адміністративної справи № 380/2939/22. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заява позивача про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 293-295, 382 КАС України суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала про набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Р.П. Качур