Справа № 380/1230/24
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 рокусправа № 380/1230/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому заявлено позовні вимоги: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту про надання щорічної основної відпустки ОСОБА_1 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про надання щорічної основної відпустки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з рапортом для надання щорічної основної відпустки, однак його звернення жодного разу не були зареєстровані і не розглянуті. Тому позивач прийняв рішення подати рапорт поштовим відправленням. Додатково ідентичні примірники рапорту, але з супровідним листом від адвоката були подані на адресу відповідача. Станом на дату подання позову жодної відповіді за результати розгляду рапорту позивача, так і надання передбаченої щорічної основної відпустки не було.

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся з цим позовом до суду.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому стверджує, що позивач не звертався до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому щорічної основної відпустки. Відповідач звертає увагу, що позивач до позовної заяви не долучив жодних належних доказів, які б підтверджували подання ним відповідного рапорту. У Військовій частині НОМЕР_1 не зареєстровано будь-яких рапортів від позивача про надання йому частини щорічної основної відпустки та відсутні відомості про подачу таких рапортів.

Відповідач вважає передчасними вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути рапорт про надання частини щорічної основної відпустки.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 призваний у Збройні Сили України по мобілізації та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 115 від 25.04.2023 позивач перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому щорічної основної відпустки строком на 15 діб з 31.12.2023 по 14.01.2024.

Відповіді на рапорт позивач не отримав, щорічну основну відпустку позивачу не надано.

Бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту позивача є підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р введено військовий стан, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними Указами Президента України.

Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 р. № 69/2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Частинами 3, 4, 14 статті 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.40 Закону № 2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Абзацами 1, 2 пункту 180 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), передбачено, що військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються: 1) щорічні відпустки: основна відпустка; додаткова відпустка за виконання обов`язків військової служби, яке пов`язано з нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я; інші додаткові відпустки, передбачені законом; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням; 3) творчі відпустки; 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; відпустка у зв`язку з усиновленням дитини; додаткова відпустка військовослужбовцям, які мають дітей; відпустка для лікування у зв`язку з хворобою; 5) відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин.

За приписами п.186 Положення № 1153/2008 щорічна основна відпустка надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, побажань і сімейних обставин військовослужбовця, висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.18 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися частина щорічної основної відпустки, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення. Кожна із зазначених відпусток може бути надана тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Частина щорічної основної відпустки може бути надана один раз протягом календарного року за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.

Статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 548-XIV, встановлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно п.2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 р. № 124 (далі - Інструкція № 124), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Рапорт має бути зареєстрований в службі діловодства військової частини.

Пунктом 3.9.1 Інструкції № 124 передбачено, що реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення.

Подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється.

З аналізу даних правових норм слідує, що військовослужбовцям під час дії воєнного стану надано право на отримання, зокрема частини щорічної основної відпустки, яке реалізується шляхом подання рапорту командиру військової частини. Такий рапорт реєструється, після чого передається на розгляд командиру.

Суд встановив, що позивач призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Відповідно до наказу № 115 від 25.04.2023 позивач перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому щорічної основної відпустки строком на 15 діб з 31.12.2023 по 14.01.2024.

Відповіді на рапорт позивач не отримав, щорічну основну відпустку позивачу відповідач не надав.

Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що позивач не звертався до відповідача з відповідним рапортом про надання йому щорічної основної відпустки, оскільки до матеріалів справи долучено копію накладної Укрпошти № 412, опису вкладення у цінний лист 412 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 , у якому значиться рапорт солдата Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з проханням надати щорічну основну відпустку строком на 15 днів з 31.12.2023 по 14.01.2024; супровідний лист представника позивача - адвоката Кулі В.С. з проханням розглянути рапорт ОСОБА_1 про надання йому щорічної відпустки строком на 15 днів та копію накладної Укрпошти № 711 з описом вкладення про направлення такого листа та запит представника позивача про розгляд рапорту позивача та докази його направлення відповідачу.

Зазначені докази підтверджують, що відповідач ухиляється від розгляду рапорту позивача про надання йому щорічної основної відпустки строком на 15 діб з 31.12.2023 по 14.01.2024.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на те, що рапорт позивача не було зареєстровано, оскільки відповідач повинен зареєструвати такий рапорт та розглянути. Не реєстрація відповідного рапорту ОСОБА_1 відповідачем не може бути підставою для звільнення від обов`язку безпосереднього начальника військовослужбовця розглянути такий рапорт.

Отже, наявні підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною.

З метою захисту прав позивача належить зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача про надання йому щорічної основної відпустки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач позовні вимоги не спростував.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши долучені докази, суд доходить висновку, наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, не надав доказів понесення інших судових витрат, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 про надання йому щорічної основної відпустки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 про надання йому щорічної основної відпустки.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКрутько Олена Василівна