Справа № 2а-4906/2006
Суддя: Соловей Г. В.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю представника відповідача Курганської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області клопотанняу ОСОБА_1 про встановлення нового звіту про повне належне виконання рішення суду від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006, в порядку ст. 382 КАС України, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2023 року заявник звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року в справі за його адміністративним позовом та інших позивачів до ІНФОРМАЦІЯ_1 було задоволено позовні вимоги та зобов`язано комісаріат, крім іншого перерахувати та виплатити до призначеної пенсії підвищення як учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму з часу отримання права на перерахунок як учасника бойових дій. Також зобов`язано перерахувати та виплачувати у подальшому підвищення її виходячі із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму встановленого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні прожиткового мінімуму як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому підвищення до пенсії виходячі із мінімальної пенсії за віком затвердженого Законами України.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області замінено сторону виконавчого провадження на ГУ пенсійного фонду України в м. Києві.

Відповідач припинив здійснювати перерахунок та виплату доплати до пенсії відповідно до показників, встановлених Законами України про Державний бюджет на поточний рік та продовжив виплачувати в розмірі 2245,50 грн тобто за показниками 2019 року. На даний час рішення суду є чинним, не скасоване та не змінене.

Однак, не зважаючи на це боржник не виконує рішення суду. У зв`язку, з чим на думку заявника, вбачається безпідставне невиконання рішення суду з боку боржника. З огляду на викладене, просив зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві подати суду звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду від 23.11.2006 року.

23.05.2023 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 відмовлено в задоволені заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 2а-4906/2006.

Постановою шостого Апеляційного адміністративного суду від 04.10.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково. Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2023 року скасовано та ухвалено про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протягом тридцяти днів з дня отримання копії даної постанови подати до Фастівського міськрайонного суду Київської області звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006.

23.10.2023 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області на виконання Постанови шостого Апеляційного адміністративного суду від 04.10.2023 року, надійшов Звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 у справі № 2а-4906/2006.

Згідно Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.01.2024 року даний Звіт було передано до провадження судді Соловей Г.В.

Ухвалою суду Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2024 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнах.: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) надати звіт про виконання постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року справі № 2а-4906/2006, зокрема в частині здійснення перерахунку та щомісячної виплати пенсії відповідно до резолютивної частини зазначеної постанови позивачу ОСОБА_1 в місячний строк з дня набрання ухвали законної сили.

11.03.2024 року Головне управліня пенсійного фонду України в м. Києві на виконання ухвали Фастівського міськрайонного суду від 13.02.2024 року надало Звіт про виконання рішення суду (постанови) від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006. В даному звіті зазначили, що на виконання рішення суду про перерахунок та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії, як учаснику бойових дій на 150 % мінімальної пенсії за віком, виходячі із прожиткового мінімуму затвердженого Законами України, а також нараховувати та виплачувати у подальшому підвищення до пенсії виходячі із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячі з розміру поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України. Головним управлінням було здійснено нарахування коштів ОСОБА_1 згідно зобов`язань, визначених судом. На даний час судове рішення виконано у повному обсязі у відповідності до повноважень управління. Просили прийняти звіт.

В судове засідання заявник надав клопотання через «Електронний суд» де просив не задовольняти наданий відповідачем звіт та справу слухати у його відсутність.

В судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві надала пояснення де зазначила, що підтримує звіт наданий суду і додатково зазначає що у березні 2024 року управлінням заявнику було здійснено нарахування пенсійних виплат з врахуванням підвищенням, як учаснику бойових дій у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком виходячі із прожиткового мінімуму затвердженого Законом україни «Про Державний бюджет на 2024 рік». Виплату різниці пенсії на виконання рішення суду за період з 01.07.2019 по 31.03.2024 рік буде проведено відповідно до порядку погашення заборгованості за рішенням суду згідно постанови КМ України від 03.09.2014 №440.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними управлінських функцій.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час розгляду заяви судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року, зокрема, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати та виплатити до призначеної пенсії підвищення учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» та законом України про державний бюджет на відповідний рік ОСОБА_1 з часу отримання права на перерахунок, як учаснику бойових дій:

- з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року виходячи з прожиткового мінімуму 216 грн 56 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2000 рік» від 05.10.2000 року № 2025-ІІІ, у сумі 324 грн 84 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року виходячи з прожиткового мінімуму 248 грн 77 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2001 рік» від 22.03.2001 року № 2330-ІІІ, у сумі 373 грн 16 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік» від 15.11.01 року № 2780-ІІІ, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2003 рік» від 15.11.02 року № 2760-ІІІ, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2004 року по 30.04.2004 року виходячи з прожиткового мінімуму 268 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.04 року № 1704-ІV, у сумі 402 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.05.2004 року по 31.12.2004 року виходячи з прожиткового мінімуму 284 грн 69 коп, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік» від 11.05.04 року № 1704-ІV, у сумі 427 грн 04 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року виходячи з прожиткового мінімуму 332 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік» від 23.12.04 року № 2285-ІV, у сумі 498 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.01.2006 року по 31.03.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 350 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 525 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.04.2006 року по 30.09.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 359 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 538 грн 50 коп, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій;

- з 01.10.2006 року виходячи з прожиткового мінімуму 366 грн, Закон України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2006 рік» від 20.12.05 року № 3235-ІV, у сумі 549 грн, враховуючи раніше виплачене підвищення як учаснику бойових дій.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 нараховувати та виплачувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком, розрахованої, виходячи з розміру поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні розміру прожиткового мінімуму, зокрема ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком та нараховувати у подальшому підвищення до пенсії виходячи із мінімальної пенсії за віком розрахованого з поточного прожиткового мінімуму, затвердженого Законами України.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати та виплатити пенсію відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, з часу виникнення права на перерахунок.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2010 року по справі № 2а-4906/2006 замінено сторону виконавчого провадження щодо виконання даного рішення на Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

Вважаючи рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006 не виконаним, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2-4 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21.12.2020 року у справі №440/1810/19.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2006 року, зокрема, визнано дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного підвищення пенсії за вислугу років учасникам бойових дій та інвалідам війни неправомірними. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахувати та виплатити до призначеної пенсії підвищення учасникам бойових дій на 150 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму, затвердженого Законом України «Про прожитковий мінімум» та законом України про державний бюджет на відповідний рік ОСОБА_1 з часу отримання права на перерахунок, як учаснику бойових дій.

Нараховувати та виплачувати у подальшому підвищення пенсії виходячі із мінімальної пенсії за віком, розрахованої виходячі з розміру поточного прожиткового мінімуму затвердженого Законами України та здійснювати перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії при збільшенні прожиткового мінімуму.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в Листі від 11.04.2023 року за № 2600-0202-8/70131, зазначило, що з січня 2023 року та станом на день опрацювання запиту підвищення до пенсії учаснику бойових дій виплачується в розмірі 2245,50 грн. На виконання рішення суду проводилась виплата підвищення до пенсії як учаснику бойових дій в розмірі 150 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Перерахунки проводились в індивідуальному порядку до 01.12.2018 року. З посиланням на Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 05.10.2005 року № 2939-ІV, який набрав чинності з 01.07.2006 року.

Головним управлінням було здійснено нарахування коштів ОСОБА_1 , за період з 31.10.2001 по 31.10.2018 в сумі 68285,81 грн, які були виплачені заявнику.

В подальшому в лютому 2024 році Головним управлінням було здійснено перерахунок підвищення, як учаснику бойових дій у розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком виходячі із прожиткового мінімуму затвердженого Законами України Про Державний бюджет на 2019/2020/2021/2022 рік та здійснено нарахування коштів за період з 01.07.2019 по 29.02.2024 в сумі 20527, 50 грн. За березень 2024 року нараховано до сплати у розмірі 402 грн.

Як зазначили Головне управління Пенсійного фонду виплату різниці пенсії на виконання рішення суду за період з 01.07.2019 по 31.03.2024 буде проведено відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМ України від 03.09.2014 року № 440.

Судом враховується, що предметом спору не було дослідження судом розміру пенсії чи складових такої пенсії, на яку мав би право позивач при майбутньому перерахунку пенсії територіальним органом пенсійного фонду України, в т.ч. і з 2022 року, 2023 роки. Суд зазначає, що в разі проведення Головним управлінням Пенсійного фонду нових перерахунків пенсії, виникають нові підстави для визначення належної суми пенсії.

Заявник в своїх запереченнях на звіт ГУ ПФУ в м. Києві зазначає, що відповідачем виконано постанову суду частково, лише станом до 2023 року з урахуванням 150% мінімальної пенсії за віком, виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законами України «Про державний бюджет України на 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік. В звіті зазначено, що починаючи з січня 2023 року нарахування спірної доплати здійснюється з 2023 року без застосування поточного показника прожиткового мінімуму встановленого ЗУ «Про Державний бюджетна 2023 рік», з січня 2024 року без застосування поточного показника прожиткового мінімуму встановленого ЗУ «Про Державний бюджетна 2024 рік».

Згідно наданих додаткових пояснень до Звіту Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначило, що у березні 2024 року управлінням заявнику було здійснено нарахування пенсійних виплат з врахуванням підвищенням, як учаснику бойових дій у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком виходячи із прожиткового мінімуму затвердженого Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік». Виплату різниці пенсії на виконання рішення суду за період з 01.07.2019 по 31.03.2024 рік буде проведено відповідно до порядку погашення заборгованості за рішенням суду згідно постанови КМ України від 03.09.2014 №440.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

В своїх запереченнях на Звіт позивач просив суд накласти штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення відповідно до п.2 ст.382 КАС України.

Конституційним Судом України прийнято рішення від 13.12.2011 у справі N 1-9/2011, у якому, зокрема, вирішувалося питання відповідності Конституції України ч. 2, 3, 6, 8 ст. 267 КАС України (ст. ст. 382, 383 КАС України у редакції від 15.12.2017), які передбачають право суду накладати штрафи на посадових осіб, у тому числі керівників колегіального органу, за невиконання суб`єктом владних повноважень постанови суду або неподання звіту про виконання судового рішення.

Верховний Суд також сформулював правову позицію, відповідно до якої застосування процесуальних засобів судового контролю не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов і не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу застосовується не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Таким чином, на даний час, зважаючи на подання відповідачем звіту від 11 березня 2024 року, суд, не вбачає підстав для накладення штрафу на начальника ГУ ПФУ в м. Києві.

Керуючись ст. 241, 243, 248, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про встановлення нового звіту про повне належне виконання рішення суду від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006, в порядку ст. 382 КАС України задовольнити частково.

Прийняти звіт Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (, місцезнах.: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про виконання рішення суду від 23.11.2006 року у справі № 2а-4906/2006.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий суддя Г.В. Соловей