Справа № 339/58/24
Суддя: Скригун В. В.
Дата ухвалення: 2024-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №339/58/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Скригун В.В.

при секретарі Ганчар Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить поновити строк на звернення до суду для оскарження постанови та визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАТ № 8052600 від 31 жовтня 2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що згідно постанови від 31

жовтня 2023 року він, керуючи транспортним засобом RENAULT MAGNUM, д.н.р. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , порушив вимогу дорожнього

знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» в м. Стрий по вул. Болехівській, а саме

здійснив в`їзд автомобілем у зону дії знаку, чим порушив п. 8.4.в ПДР, вчинив

правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП з накладенням адміністративного

стягнення у розмірі 340,00 гривень.

Позивач зазначає, що є фізичною особою підприємцем, здійснює вантажні перевезення на автомобілі, який належить ОСОБА_2 , і того дня перевозив вантаж, відповідно до товаротранспортної накладної №Р101700 від 30.10.2023р., прямував до місця розвантаження вантажу в АДРЕСА_1 , що зазначено у вказаній товаротранспортній накладній.

Під`їхавши до вказаної адреси по АДРЕСА_1 , де повинен був відвантажити вантаж, до автомобіля під`їхала патрульна машина. Працівник поліції почав вимагати для огляду посвідчення водія, технічний паспорт на транспортний засіб та повідомив, що він порушив правила дорожнього руху, а саме порушив вимоги знаку в`їзд вантажного транспорту заборонений та в`їхав у заборонену зону. Надавши документи, він повідомив, що виконує трудові обов`язки та повинен доставити вантаж. Також вказав, що відповідно до вимог ПДР не поширюється дія знаку, зокрема «Про в`їзд вантажного транспорту заборонений» на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні.

Однак працівник поліції не погоджувався із його поясненнями та доводами і настоював на вчиненні правопорушення, проте не здійснював у його присутності ніяких процесуальних дій, передбачених законом та не виносив оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення.

Зазначає, що працівник поліції всупереч вимогам ст. 247 КУпАІІ, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, безпідставно притягнув до відповідальності, так як згідно ПДР України (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2021 р. №1091) не поширюється дія знаків: 3.1-3.8. 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють, у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. Отже, в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАІІ.

Вважає винесену постанову працівником поліції незаконною, оскільки правил дорожнього руху не порушував, дії та рішення працівника поліції були безпідставні у зв`язку з відсутністю належних доказів проступку. Жодних доказів про вчинення ним вказаного правопорушення не додано.

Крім того, зазначає, що оспорювана постанова в його присутності не складалася, відповідно він її не підписував. Вказану постанову він отримав в Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Фанківської області. Оскільки про існування даної постанови він не знав, тому пропустив строк на її оскарження. Важає причину пропуску поважною.

12 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, заявлені в позові вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Такі заяви не суперечать вимогам ст.194 КАС України, за якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, не подавши відзив на позов, в судові засідання не з`явився повторно, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Як зазначено в ч.3 ст. 268 КАСУ, не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи в суді.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно з оскаржуваної постанови серії ЕАТ № 8052600 від 31 жовтня 2023 року, яку виніс інспектор Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, лейтенант поліції ОСОБА_3 відносно позивача, останньому ставиться у провину те, що він 31 жовтня 2023 року о 15:4 5год. по вул. Болехівській в м.Стрий Львівської області керував транспортним засобом АТ 2983ЕК, порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» ПДР України, а саме здійснив вїзд транспортним засобом у зону дії знака, чим порушив п. 8.4.б ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законом України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п.8. ч.1 ст. 23 цього Закону).

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Так, нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч.1 ст.121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачу слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналіз положень вказаних статей КУпАП, дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім цього, у відповідності до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Виходячи зі змісту висновків Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, що викладені у пп. 36, 37 постанови від 23.10.2019 р. по справі № 357/10134/17, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

У даній адміністративній справі відповідач жодних доказів (матеріалів фото- та відеофіксації на підтвердження факту, що правопорушення дійсно мало місце, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), які встановлювали б факт вчинення позивачем вказаного правопорушення, не надав.

Окрім того, як зазначено вище, ухвалою від 12 лютого 2024 року відповідачу було запропоновано у строк до початку розгляду справи по суті надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

Однак, по даний час на адресу суду не надходило відзиву на позовну заяву, або ж заяв про відкладення та причини неподання відзиву.

Відповідно до ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що неподання відповідачем відзиву може свідчити про визнання позову ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6781170 від 04квітня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КупАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_4 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., за частиною першою статті 122 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Крім того, відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивач пропустив строк звернення з позовом про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, відповідач зобов`язаний був відповідно до статті 258 КУпАП один примірник постанови вручити позивачу на місці події (або надіслати поштою, якщо правопорушник відмовився від отримання постанови на місці події).

Судом встановлено, що відповідач копію постанови не вручив та не надіслав поштою.

Позивач, про складання оскарженої постанови дізнався тільки 07 лютого 2024 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №73820193 від 12 січня 2024 року, винесеною старшим державним виконавцем Долинського відділу Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вагилевич В.М., яким дана постанова була йому направлена (а.с.8-11).

На підставі викладеного суд вважає за можливе поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 9, 77, 132, 139, 205, 242-244, 246, 250, 255, 286, 292- 293, 295, 297 КАС України,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволити.

Скасувати постанову серії ЕАТ № 8052600 від 31 жовтня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень, а провадження по справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Відповідач:

Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження пл.Генерала Григоренка, 3 м.Львів Львівської області, .

Суддя Скригун В. В.