Справа № 140/2202/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2202/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Смокович В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ПВР, відповідач) про скасування постанови головного державного виконавця Турчинського В. Є. від 14 лютого 2024 року у виконавчому провадженні №69451400 про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №140/13636/21 позов задоволено повністю. Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-1961 від 13 травня 2021 року в розмірі 90 % розміру грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум).

Вказує, що рішення суду, після набрання ним законної сили, було виконано в добровільному порядку, а саме: проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового забезпечення на підставі довідки про грошове забезпечення, розмір пенсії встановлений з урахуванням максимального розміру.

Повідомляє, що сума нарахувань на виконання рішення суду за період з 01 липня 2019 року по 28 лютого 2022 року становить 31 019,40 грн. Доплата за вказаний період не встановлена, оскільки доплата за цей період передбачена попереднім рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №140/5839/21, яким зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-1961 від 13 травня 2021 року, за яким розмір пенсії позивача також обмежено десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, тобто розмір пенсії за цими рішеннями суду є тотожним.

Відповідачем 21 липня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73514033 та 20 вересня 2022 року ГУ ПФУ у Волинській області підготовлено та надіслано з головному державному виконавцю інформацію про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження, однак 14 лютого 2024 року відповідачем винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

Позивач вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що державним виконавцем не дотримано вимоги Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) в частині перевірки виконання рішення суду, а тому були відсутні правові підстави для винесення постанови (арк. спр. 1-3).

Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не подав, однак 26 березня 2024 року до суду надійшли матеріали виконавчого провадження №69451400 (арк. спр. 31-38).

Відповідно до частиною третьою статті 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року позовну заяву ГУ ПФУ у Волинській області до Відділу ПВР залишено без руху (арк. спр. 19), після усунення позивачем недоліків, ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та призначено судове засідання у даній справі на 10:00 год. 27 березня 2024 року (арк. спр. 26).

У судове засідання 14 березня 2024 року учасники справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (арк. спр. 27-30).

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, статтею 287 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України, передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи зазначені норми законодавства та скорочені строки розгляду такої категорії справ, визначені статтею 287 КАС України, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року, яке набрало законної сили 23 жовтня 2023 року у справі №140/5839/21 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо не проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-1961 від 13 травня 2021 року про розмір грошового забезпечення; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-1961 від 13 травня 2021 року про розмір грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплачених сум). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року, яке набрало законної сили 22 січня 2022 року, у справі №140/13636/21 позов задоволено повністю, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-1961 від 13 травня 2021 року в розмірі 90 % розміру грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року, яке набрало законної сили 31 травня 2022 року, у справі №140/2345/22 позов задоволено, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо проведення ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати пенсії із застосуванням обмеження максимальним розміром пенсії та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Відділ ПВР 21 липня 2022 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69451400 та листом від 21 липня 2022 року №20376 направив ГУ ПФУ у Волинській області для виконання та відома дану постанову (арк. спр. 14).

Листом від 20 вересня 2022 року №0300-0504-8/31848 повідомлено відповідача про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №140/13646/21 в добровільному порядку в повному обсязі, до відкриття виконавчого провадження (арк. спр. 11).

Відповідачем 14 лютого 2024 року винесено постанову про накладення штрафу ВП №69451400, відповідно до якого рішення суду залишається невиконаним та виплата пенсії позивачем, згідно рішення, не проведена, з урахуванням викладеного за невиконання рішення суду на позивача накладено штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 8-9).

ГУ ПФУ у Волинській області, не погоджуючись із вказаною постановою, звернулось з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як установлено пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі №686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 20 березня 2024 року у справі №560/18384/23.

Судом, із матеріалів справи встановлено, що відповідно до розрахунку суми, яка підлягає виплаті, згідно із рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року по справі №140/13636/21, за період з липня 2020 року по лютий 2022 року складає 31 019,40 грн.

Як встановлено судом, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 березня 2022 року у справі №140/2345/22 позов задоволено, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо проведення ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати пенсії із застосуванням обмеження максимальним розміром пенсії та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Дане судове рішення набрало законної сили 31 травня 2022 року та позивачем 20 вересня 2022 року повідомлено Відділ ПВР про виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року у справі №140/13636/21 в добровільному порядку.

У своїй позовній заяві позивачем підтверджено, що перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року по 01 червня 2020 року не встановлений, оскільки такий передбачений та виконаний на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №140/5839/21 та вказує, що розмір пенсії ОСОБА_1 було обмежено десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Суд зауважує, що в даному випадку, керуючись вимогами статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України, висновки суду у справі щодо перерахунку пенсії є обов`язковими для ГУ ПФУ у Волинській області не лише в межах справи №140/2345/22, але і під час виникнення / існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням ОСОБА_1 , включаючи подальші перерахунки пенсії. Зважаючи на це, пенсійний орган не має права повторно обмежувати максимальним розміром розмір пенсії, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.

Отже, суд встановив, що після перерахунку з 01 грудня 2019 року пенсія ОСОБА_1 виплачується з урахуванням обмеження її розміру, що вказує на протиправні дії пенсійного органу щодо невиконання рішення суду.

Відтак твердження позивача про виконання в повному обсязі рішення суду від 22 грудня 2021 року у справі №140/13636/21 не заслуговують на увагу суду.

Оскільки позивач не навів суду поважних причин невиконання рішення суду за виконавчим листом №1941/2022 від 07.02.2022 у термін визначений постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2022 ВП №69451400, а тому штраф у розмірі 5100 грн. накладений на боржника за невиконання рішення суду є правомірний.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-245, 246, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1, ) про скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст рішення складено та підписано 27 березня 2024 року.