Справа № 460/2849/24
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
27 березня 2024 року м. Рівне №460/2849/24
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Гудими Н.С., після одержання позовної заяви
доВідділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про зобов`язання вчинення певних дій, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання скасувати арешти накладені згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47654043 від 26.05.2015 та постановою про арешт майна боржника №55463989 від 11.01.2018 на все нерухоме майно.
Ухвалою суду від 18.03.2024 позовна заява залишалася без руху.
22.03.2024 на усунення недоліків позовної заяви представник позивача подав квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення строку звернення до суду.
Розглянувши вказану заяву, перевіривши обґрунтованість причин пропуску позивачем строку звернення до суду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає таке.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 ст.118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби визначені статтею 287 КАС України.
Так, за правилами п.1 ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Як свідчить зміст позовної заяви, позивач просить визнати протиправними та скасувати арешти, накладені згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №47654043 від 26.05.2015 та постановою про арешт майна боржника №55463989 від 11.01.2018 на все нерухоме майно.
Водночас, зміст позовної заяви та матеріалів, долучених до неї, свідчить про те, що позивач та його представник були обізнані про наявність вказаних постанов ще станом на 25.03.2021, при зверненні до нотаріуса та перевірці Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження нерухомого майна.
Крім того, у позовній заяві позивачем повідомлено, що 11.06.2021 він вже звертався до Рівненського міського відділу ДВС Західного МРУ МЮ (м.Львів) щодо звільнення належного йому майна з-під арешту, однак відповіді не отримав.
Поряд з цим, жодних доказів звернення позивача до Рівненського міського відділу ДВС Західного МРУ МЮ (м.Львів) з запитами щодо надання відповіді на його заяву від 11.06.2021 або вчинення інших дій щодо зняття майна з-під арешту в період часу з червня 2021 року до жовтня 2023 року позивачем суду не повідомлено та до заяви не долучено.
Таким чином, будучи обізнаним про арешт майна з березня 2021 року, позивач не проявляв розумної зацікавленості та не звертався ні до суду з позовом, ні до адвоката чи державного виконавця щодо отримання додаткових пояснень чи консультацій.
У позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача стверджує, що позивач оскаржує відмову відповідача у звільненні належного йому майна з-під арешту.
З цього приводу останній зазначає, що 16.10.2023 звернувся до відділу ДВС з відповідною заявою про звільнення майна з-під арешту, а 14.02.2024 позивачем отримано відповідь відповідача про відсутність підстав для зняття арешту.
При цьому, з цим позовом позивач звернувся до суду лише 15.03.2024, тобто з пропуском 10-денного строку звернення до суду, визначеного ст.287 КАС України.
Жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, позивачем не вказано і докази на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні.
Зазначені позивачем у заяві підстави дотримання строків звернення до адміністративного суду з позовом, суд вважає необґрунтованими, а відтак позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом без поважних причин.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.
Так, приписами ч.2 ст.123 КАС України регламентовано, що якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За правилами п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений ст.287 КАС України 10-денний строк звернення до суду з цим позовом, а обґрунтувань обставин та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивачем не наведено та не доведено, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України.
Керуючись статтями 169, 241, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 27 березня 2024 року

Суддя Н.С. Гудима