Справа № 380/3978/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/3978/23 пров. № А/857/13663/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Ніколіна В.В.,

суддів - Качмара В.Я., Затолочного В.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року (суддя - Брильовський Р.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у березні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до приписів Постанови Уряду України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до приписів Постанови Уряду України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року у сумі 100 000, 00 грн щомісячно пропорційно відпрацьованому часу; стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 виплату військовослужбовцям під час дії воєнного стану, що підлягає сплаті відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 468 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з довідкою №960 від 01 грудня 2022 року, солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 04 березня 2022 року по 29 березня 2022 року, з 30 березня 2022 року по 08 травня 2022 року, з 06 червня 2022 року по 08 серпня 2022 року, з 01 листопада по 29 листопада 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській, Донецькій областях, а отже мав повне право на отримання додаткової грошової винагороди в сумі 100 000, 00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок), виплату якої відповідач безпідставно не здійснив.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідач зобов`язаний виплати позивачу не тільки неправомірно невиплачені кошти за листопад 2022 року, а і за весь період безпідставного усунення від посади, тобто за період з 30 листопада 2022 року і по даний момент, але на помилкову думку суду першої інстанції факт закриття кримінального провадження жодним чином не впливає на обов`язки відповідача шодо здійснення позивачу відповідної додаткової грошової винагороди.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Позивач у відповіді на відзив вважає рішення суду першої інстанції незаконним, а тому просить свої позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2022 №256 (по стройовій частині) ОСОБА_1 було призначено на посаду Водія-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління 3 протитанкової батареї та встановлено оклад за посадою 2820,00 гривень на місяць, тарифний розряд 5, штатно-посадової категорії «солдат», а також визначено виплачувати премію у розмірі 240% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Згідно інформації наданої військовою частиною на адвокатський запит, а саме згідно з Довідкою про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим соціальним страхуванням від 13.02.2023 ОСОБА_1 за листопад 2022 року було нараховано 4912,60грн.

Вважає протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування йому додаткової винагороди відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 за період з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачу правомірно не нарахована та невиплачена відповідачем додаткова винагорода на період дії воєнного стану з 1.11.2022 по 29.11.2022 року у зв`язку з відсутністю документального підтвердження безпосередньої участі солдата ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року та призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення у зв`язку з відкриттям кримінального провадження №0001188 за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини другої статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим перебуванням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення тривалого залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2,3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно статті 9 Закону №2011-XII, Постанови №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, далі також Порядок №260.

Приписами абзацу першого розділу XXIX Порядку №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.

Пунктом 15 розділу І Порядку №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Приписами пункту 5 розділу XVI Порядку 260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема, за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до пункту 16 розділу І Порядку №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Введення воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні (продовженого указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Згідно пунктами 1 та 2-1 Постанови №168 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зокрема, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Міністр оборони України на виконання делегованих повноважень, які надані Урядом пунктом 2-1 Постанови №168, прийняв окреме доручення (рішення) від 23.06.2022 №912/з/29, далі також Рішення №912/з/29, яким врегулював порядок виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України відповідно до Постанови №168. Рішення №912/з/29 підлягало застосуванню з 24.02.2022 по 31.01.2023.

Відповідно до пункту 2 Рішення №912/з/29 встановлено виплачувати на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

300 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби.

Пунктами 5, 6 Рішення №912/з/29 передбачено, що виплата зазначеної додаткової винагороди за минулий місяць здійснюється на підставі наказів командирів військових частини, які видаються до 5 числа місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

До наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які:

1) самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували),- за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.4. пункту 9 Рішення №912/з/29);

2) усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади,- з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника), до дня фактичного завершення усунення або відсторонення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.6. пункту 9 Рішення №912/з/29);

3) відмовились виконувати бойові накази (розпорядження),- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника) (підпункт 9.7. пункту 9 Рішення №912/з/29).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18 листопада 2022 року за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України відкрито кримінальне провадження №0001188.

Згідно частини 2 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пунктів 144-1, 144-22,144-3 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 144-1, для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, звільняє з посади, а також видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини.

Наказами військової частини НОМЕР_1 від 30 листопада 2022 року №289 солдата ОСОБА_1 , водія - лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління 3 протитанкової батареї військової частини НОМЕР_1 , увільнено від займаної посади, вважати таким що справи та посаду здав, з 29 листопада 2022 року призупинено виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, з 30 листопада 2022 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що позивачу правомірно не нарахована та невиплачена відповідачем додаткова винагорода на період дії воєнного стану з 1.11.2022 по 29.11.2022 року у зв`язку з відсутністю документального підтвердження безпосередньої участі солдата ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року та призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення у зв`язку з відкриттям кримінального провадження №0001188 за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, апеляційний суд також вважає вірним висновок суду першої інстанції, що факт закриття провадження кримінального провадження №0001188 зовсім не впливає на питання виплати позивачу додаткової грошової винагороди з 1.11.2022 по 29.11.2022 з огляду на вищевказані норми законодавства та факт відсутністю документального підтвердження безпосередньої участі солдата ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволені адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 липня 2023 року в справі №380/3978/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. Я. Качмар
В. С. Затолочний