Справа № 344/9591/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 344/9591/23 пров. № А/857/4533/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Гуляка В. В., Ільчишин Н. В.;

за участю секретаря судового засідання Вовк А. Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року у справі № 344/9591/23 (головуючий суддя Бородовський С.О., м. Івано-Франківськ, повний текст судового рішення складений 01.02.2024) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Хоминця Вячеслава Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Хоминця Вячеслава Володимировича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАС №7017496 від 19.05.2023.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 19.05.2023 року об 13:08 год. відносно позивача інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Хоминець Вячеславом Володимировичем було складено постанову серії ЕАС № 7017496. Згідно даної постанови, 19.05.2023 об 12:46 год. в с. Глибока, дорога Н 10, 135 км, ОСОБА_1 керуючи ТЗ перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР (дозволена швидкість не більше 50 км/год), та позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Позивач заперечив постанову з тих підстав, що після роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП він заявив клопотання, що бажає при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, зателефонував адвокату та повідомив про необхідність прибуття на дорогу Н 10, 135 км, с. Глибока, Коломийського району, Івано-Франківської області, на що адвокат повідомив про те, що знаходиться у м. Харкові та не має можливості прибути за вищезазначеною адресою, однак має можливість прибути для розгляду справи до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області наступного дня 20.05.2023 року на 10:00 годину. Позивач повідомив інспектора поліції Хоминець В.В. про вказані обставини та попросив видати письмове направлення на розгляд справи на 20.05.2023 на 10:00 годину до УПП у Івано-Франківській області, де він зможе разом з адвокатом ознайомитися з матеріалами справи, відеодоказами, якщо вони є в наявності. Виходячи з наведеного, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАС № 7017496 від 19.05.2023 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року в позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано ті самі доводи, що і в обгрунтування позовних вимог. Крім того, вказано, що позивач не вчиняв правопорушення, адже за кермом був його друг. Також апелянт звертає увагу на відсутність доказів вчинення правопорушення.

Учасники справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, місце і час судового засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 19.05.2023 об 13:08 год. відносно ОСОБА_1 інспектором роти № 1 батальону № 1 УПП у Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції Хоминець Вячеславом Володимировичем було складено постанову серії ЕАС №7017496, згідно якої 19.05.2023 об 12:46 год. в с. Глибока, дорога Н 10, 135 км, керуючи ТЗ ОСОБА_1 перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (далі ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, статтями 121, 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У позовній заяві позивач зазначив, що будь-яких протиправних дій не вчиняв, а оскаржувана постанова відносно нього складена неправомірно.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч.1 ст. 23 Закону № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Відповідно до ст.40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як вбачається з матеріалів фото та відеозйомки, наявних в матеріалах справи, позивач вчинив інкриміноване правопорушення пересуваючись в межах населеного пункту з перевищенням швидкості на 20 км./год., а саме 73 км./год. (а.с. 34).

Згідно з оскаржуваною постановою серії ЕАС №7017496 від 19.05.2023, позивач 19.05.2023 об 12:46 год. в с. Глибока, дорога Н 10, 135 км, керуючи ТЗ Honda Accord, державний номер НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год.

Отже, наявність події адміністративного правопорушення, яке виявилось у перевищенні встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год., підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова серії ЕАС №7017496 від 19.05.2023 винесена правомірно та не підлягає скасуванню.

Не відповідають дійсності пояснення позивача про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки поліцейським зупинено автомобіль під керівництвом позивача та на відеозаписі зафіксовано дискусію учасників спору з цього приводу.

З відеозапису вказаної дискусії видно, що позивач стверджує про те, що водій автомобіля знаходиться в Луганській області. На зауваження поліцейського про те, що мабуть позивач має на увазі власника автомобіля позивач відповів що власник та водій це одна і та сама особа.

Оскільки автомобіль позивача було зупинено в Івано-Франківській області, суд не може взяти до уваги посилання апелянта про перебування водія в Луганській області.

Щодо твердження апелянта про порушення його права на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до роз`яснення, наданого Конституційним Судом України в рішенні №5-рп/2015 від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При цьому у вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення.

Посилання позивача на те, що інспектор поліції, розглянувши справу на місці зупинки автомобіля, проігнорував вимоги ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, тобто не надано можливість скористатись правовою допомогою, є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження.

Вказані посилання позивача заперечуються відповідачем, а також судом встановлено, що інспектор діяв відповідно до закону, особі було роз`яснено права, про що свідчать матеріали відеозйомки, також в постанові ніде не вказано про порушення з боку поліцейського або незгоду позивача з діями поліцейського або по факту правопорушення, у тому числі щодо забезпечення участі захисника.

При цьому, як вбачається з постанови, уповноваженою особою поліції встановлено час, дату, місце та особу правопорушника, фактичні обставини скоєного правопорушення, вимоги закону, які порушено, кваліфікацію дій особи та накладене стягнення, тобто виконано всі вимоги, передбачені ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

У відповідності до наявного у матеріалах справи свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/26898 від 26 грудня 2022 року, яке дійсне до 26 грудня 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000734 відповідає вимогам технічної документації.

Згідно із Методичними рекомендаціями щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Окрім того, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ.1-2903-2021. Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20», який зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювання техніки за № У3197-12.

Саме за допомогою цього вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 із серійним номером №ТС000734 була виміряна швидкість руху транспортного засобу позивача, про що і було зазначено посадовою особою відповідача у оспорюваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням наявності сертифікату перевірки, сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку вказаного вимірювального приладу апеляційний суд дійшов висновку про наявність у відповідача достатніх, належних та допустимих доказів, які вказують на вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії відповідача є законними та такими, що були вчинені із дотриманням встановлених правил.

Будь-які формальні порушення, допущені відповідачем під час складання оскаржуваної постанови жодним чином не можуть спростовувати порушення позивачем правил дорожнього руху шляхом перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 20 км/год.

Крім того, з наявних у справі доказів, в ході судового розгляду не встановлено порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року у справі № 344/9591/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Повний текст судового рішення складено 28.03.2024