Справа № 160/4673/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2024 рокуСправа №160/4673/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-2) про зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на загальних підставах період роботи позивача, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 05.11.1985, а саме: 12.06.1979 р. по 27.10.1982 р., з 04.01.1985 р. по 01.08.1997 р. та врахувати при призначенні пенсії архівні довідки Виконавчого комітету Зайцівської сільської ради №A-101, №A-102, №A-103, №A-104, № А-105, №A-106, №А-107 від 17.11.2023 р. №А-113 від 08.12.2023, розглянути повторно заяву про призначення пенсії від 08.12.2023 року, та додані до неї документи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії пенсійного органу порушують право позивача на призначення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами ст. 263 КАС України.
Роз`яснено відповідачам про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України.
Згідно ч. 3, 4 ст. 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, 08.12.2023 позивач після досягнення 60 років звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності.
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.12.2023 № 03 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Вказаним рішення зазначено, що дата народження заявника 26.11.1963, вік заявника 60 років 12 днів, дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 08.12.2023.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 30 років.

Відповідно до даного рішення страховий стаж складає 27 років 6 місяців 1 день.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано :

- період роботи з 12.06.1979 по 27.10.1982 згідно архівної довідки від 08.12.2023 № А-113, оскільки перетинається з періодом навчання з 01.09.1979 по 20.07.1982 згідно диплому НОМЕР_2 від 20.07.1982;

- період роботи з 04.01.1985 по 01.08.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.11.1985, оскільки відсутній номер розпорядження в записі про звільнення та назва підприємства на печатці не відповідає назві підприємства про прийняття на роботу. Також в наданій архівній довідці від 08.12.2023 № А-113 за період роботи з 04.01.1985 по 01.08.1997 відсутній наказ про звільнення з роботи.

Не можливо зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно архівних довідок від 17.11.2023 № А-105, А-107, оскільки по батькові заявника зазначено зі скороченням. Надані довідки потребують перевірки.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області даним рішенням відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Не погоджуючись з вказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

За правилами статті 44 Закону № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина 5 статті 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 (зі змінами) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 №412), (надалі - Інструкція № 162), яка діяла на час видачі трудової книжки позивачу, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2, 2.3 Інструкції № 162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;

відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства;

відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до п.п. 2.3, 4.1 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 162, питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 5 вказаної постанови визначено, що заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації у присутності працівника. Відомості про працівника засвідчуються підписом спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні норми визначено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Суд зазначає, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач був зайнятий спірних періодах:

з 12.06.1979 по 27.10.1992

- 12.06.1979 прийнято робітником радгоспу «Дружба» (нак. № 260-к від 12.06.1979);

- 27.10.1992 звільнено у зв`язку зі службою в Радянській Армії (нак. № 338-к від 27.10.1982);

з 04.01.1985 по 01.08.1997

- 04.01.1985 прийнято шофером автогаражу (наказ № 4-к);

- 10.03.1985 радгосп «Дружба» реорганізовано в КСП «Дружба»;

- 01.08.1997 звільнено за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) (розпорядження від 01.08.97).

До пенсійного органу, а також до суду позивачем надано архівну довідку № А-113 від 08.12.2023, видану виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради, щодо роботи позивача в радгоспі «Дружба».

Щодо доводів позивача про незарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.06.1979 по 27.10.1982, згідно архівної довідки від 08.12.2023 № А-113, оскільки він перетинається з періодом навчання з 01.09.1979 по 20.07.1982 згідно диплому Г № 397623 від 20.07.1982 суд наголошує, що спірний період роботи позивача з 12.06.1979 по 27.10.1982 в радгоспі «Дружба» підтверджується записами трудової книжки, яка містить посаду яку обіймав позивач, реквізити наказів про прийняття та звільнення, підставу звільнення.

Згідно записів у трудовій книжці позивач у період з 12.06.1979 по 27.10.1992 дійсно працював робітником радгоспу «Дружба». Такі записи містять назви посади, дати прийняття/звільнення, відповідні накази, отже, записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу у даний період.

Разом з цим, усі дані в трудовій книжці щодо роботи позивача у вказаний період є дійсними та сумнівам відповідачем у спірному рішенні не піддавались.

Отже, з урахуванням пріоритетності записів трудової книжки, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про незарахування до страхового стажу періоду роботи з 12.06.1979 по 27.10.1982 на підставі архівної довідки з огляду на його перетинання з періодом навчання з 01.09.1979 по 20.07.1982 є безпідставними.

Разом з тим, відповідно до алгоритму розрахунку стажу Форма РС-право, період навчання позивача у вищих/середніх навчальних закладах з 01.09.1979 по 20.07.1982 зараховано до страхового стажу позивача.

Судом встановлено, що період роботи позивача з 12.06.1979 по 27.10.1992 робітником радгоспу «Дружба» частково перетинається з періодом навчання у навчальному закладі (з 01.09.1979 по 20.07.1982), а тому до страхового стажу позивача має бути зараховані періоди роботи з 12.06.1979 по 31.08.1979 та з 21.07.1982 по 27.10.1982.

Щодо незарахування періоду роботи з 04.01.1985 по 01.08.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 05.11.1985, оскільки відсутній номер розпорядження в записі про звільнення та назва підприємства на печатці не відповідає назві підприємства про прийняття на роботу, а також відсутність наказу про звільнення з роботи в наданій архівній довідці від 08.12.2023 № А-113.

Так, дослідивши трудову книжку позивача, судом встановлено, що в записі про звільнення 01.08.1997 дійсно відсутній номер розпорядження.

Разом з тим, щодо доводів про невідповідність назви підприємства на печатці (при звільненні) назві підприємства про прийняття на роботу суд звертає увагу, що позивача прийнято на роботу до Радгоспу «Дружба».

Згідно із записом трудової книжки № 4 (стор. 4-5), Радгосп «Дружба» реорганізовано в КСП «Дружба», тому звільнення позивача 01.08.1997 засвідчено печаткою реорганізованим підприємством Колективне сільськогосподарське підприємство «Дружба».

Суд зважає, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

Помилки в заповненні трудової книжки та недотримання роботодавцем встановленого на той час порядку заповнення трудової книжки не можуть нівелювати відомості трудової діяльності та позбавляти права позивача на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Суд зазначає, що незарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Право особи на гарантоване Конституцією і законами України пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від дотримання відповідальною особою правильності заповнення довідок про заробітну плату, належне зберігання архівної документації, або неможливості підтвердження даних зазначених у трудовій книжці через надзвичайні або непереборні події, у тому числі війни чи ведення бойових дій на території, де розташоване підприємство, оскільки трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами довідок про заробітну плату, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку їх заповнення.

При цьому, при вирішенні цієї справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Суд звертає увагу, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці та підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при її заповненні.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Таким чином вказані записи у трудовій книжці щодо роботи позивача у період з 04.01.1985 по 01.08.1997 є належним підтвердженням роботи позивача у вказаний період.

Щодо відсутності наказу про звільнення з роботи в наданій архівній довідці від 08.12.2023 № А-113.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Таким чином, надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників передбачено для підтвердження спеціального трудового стажу та є необхідним лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного суду в постанові від 31.03.2020 у справі № 678/65/17.

Таким чином, з урахуванням підтвердження періоду роботи позивача з 04.01.1985 по 01.08.1997 записами трудової книжки, суд дійшов висновку, що відсутність в архівній довідці від 08.12.2023 № А-113 наказу про звільнення з роботи не є підставою для безумовної відмови у зарахуванні такого періоду до страхового стажу.

З огляду на викладене, період роботи позивача з 04.01.1985 по 01.08.1997 має бути зарахований до його страхового стажу.

Щодо неможливості зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно архівних довідок від 17.11.2023 № А-105, А-107, оскільки по батькові заявника зазначено зі скороченням та необхідності їх перевірки.

Судом встановлено, що згідно заяви від 08.12.2023 при зверненні до пенсійного органу позивачем, окрім основних документів, надано довідку про прийняття та звільнення № 113.

Разом з тим, у спірному рішенні відповідачем-2 зазначено про довідки № А-113 від 08.12.2023 та №№ А-105, А-107 від 17.11.2023.

Суд звертає увагу, що наведені відповідачем-2 у спірному рішенні про відмову в призначенні пенсії доводи щодо неможливості зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно архівних довідок від 17.11.2023 №№ А-105, А-107 є хибними, оскільки дані довідки підтверджують не страховий стаж позивача у відповідні періоди роботи, а відомості щодо нарахування заробітної плати позивача під час роботи в радгоспі «Дружба», які містяться в документах архівного фонду радгоспу «Дружба» Майської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Підставою ж неврахування архівних довідок від 17.11.2023 №№ А-105, А-107 стало зазначення по батькові заявника зі скороченням.

Суд, дослідивши вказані довідки, встановив, що дані довідки видані ОСОБА_1 та містять відомості про нарахування заробітної плати « ОСОБА_1 » (російською, так у документі), тобто дійсно містять скорочене по батькові позивача.

Приписами частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 2 частини 1 статті 64 Закону № 1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17 дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Відповідно до рішення відповідача-2 архівні довідки від 17.11.2023 №№ А-105, А-107 потребують перевірки.

Однак, проведення перевірки відомостей, зазначених у довідці про заробітну плату, є забезпеченим правом відповідача, а встановлення факту подання недостовірних відомостей може бути здійснено лише на підставі офіційних документів, що при прийнятті спірного рішення відповідачем-2 не здійснено.

Відповідачем у відзиві зазначено, що 23.01.2024 року головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №2 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було здійснено перевірку достовірності та обґрунтованості видачі архівних довідок про заробітну плату від 17.11.2023 №А-103, від 17.11.2023 №А-102, 17.11.2023 №А-104 на ім`я ОСОБА_1 . Відповідно до вказаних актів в первинних документах значиться ОСОБА_1 . Розбіжностей між первинними документами та даними, зазначеними в довідках, не встановлено.

Проте, суд вважає вибірковим та непослідовним підходом пенсійних органів до перевірки поданих для оформлення пенсії документів, оскільки відповідачем-1 здійснено перевірку архівних довідок про заробітну плату від 17.11.2023 №А-103, від 17.11.2023 №А-102, 17.11.2023 №А-104, тоді як у спірному рішенні відповідачем-2 з підстав, які стали приводом для проведення перевірки, не враховано архівні довідки від 17.11.2023 №№ А-105, А-107.

До позову позивачем також долучено аналогічні архівним довідкам від 17.11.2023 №№ А-105, А-107 архівні довідки від 17.11.2023 №№ А-102, А-103, А-104, А-105, А-106, А-107, які видані виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради, щодо нарахування заробітної плати позивача під час роботи в радгоспі «Дружба», які містяться в документах архівного фонду радгоспу «Дружба» Майської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в різні періоди роботи.

З урахуванням проведеної перевірки, та встановлення на час розгляду справи достовірність та обґрунтованість архівних довідок про заробітну плату від 17.11.2023 №А-103, №А-102, №А-104 суд дійшов висновку, що вони підлягають врахуванню при призначенні пенсії позивача.

Архівні довідки від 17.11.2023 №№ А-105, А-106, А-107, з огляду на їх аналогічність довідкам від 17.11.2023 №№ А-103, А-102, А-104 та таким же підставам їх неврахування відповідачем-2, суд дійшов висновку, що вони також підлягають врахуванню при призначенні пенсії.

Як зазначено вище судом, перевірка документів поданих на оформлення пенсії є правом пенсійного органу, а вибірковий підхід до такої перевірки є відповідальністю пенсійного органу.

Щодо архівних довідок № А-101 від 17.11.2023 та № А-113 від 08.12.2023 про прийняття та звільнення позивача в радгоспі «Дружба» суд дійшов висновку, що з урахуванням викладених вище висновків суду щодо зарахування періодів роботи зазначених у даних довідках, врахування даних довідок не є необхідним та не є доцільним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 12.12.2023 № 03, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області як структурний підрозділ органу, що розглянув заяву позивача про призначення пенсії за віком та вирішено питання щодо зарахування страхового стажу, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пенсії оскаржив позивач.

Викладене свідчить, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідно до приписів Порядку №22-1, відсутні повноваження щодо зарахування відповідного стажу, призначення позивачу пенсії за віком, а відтак вимоги до нього не підлягають задоволенню.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків, а також ефективності захисту прав позивача, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню в такий спосіб:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 03 від 12.12.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи ОСОБА_1 з 12.06.1979 по 31.08.1979 та з 21.07.1982 по 27.10.1982, з 04.01.1985 по 01.08.1997;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 08.12.2023 та додані до неї документи із врахуванням при призначенні пенсії архівних довідок, виданих Виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради, № A-102, № A-103, №A-104, № А-105, № A-106, № А-107 від 17.11.2023.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ухваленого у справі рішення, судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 03 від 12.12.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () зарахувати до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) з 12.06.1979 по 31.08.1979 та з 21.07.1982 по 27.10.1982, з 04.01.1985 по 01.08.1997.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) про призначення пенсії від 08.12.2023 та додані до неї документи із врахуванням при призначенні пенсії архівних довідок, виданих Виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради, № A-102, № A-103, №A-104, № А-105, № A-106, № А-107 від 17.11.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 27.03.2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна