Справа № 520/670/24
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 березня 2024 року Справа № 520/670/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на 436 296,25 грн. (349 037,00 грн. - основне зобов`язання та 87 259,25 грн. - штрафна санкція);

- податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДФО на 116 768,11 грн. (93 414,49 грн. основного зобов`язання та 23 353,62 грн. штрафної санкції);

- податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 яким збільшено грошове зобов`язання із ВЗ на 9 730, 68 грн. (7 784,54 грн. основного зобов`язання та 1 946,14 грн. штрафної санкції).

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2023 №Ф-10 про сплату заборгованості із ЄВ у сумі 95 674,93 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкції від 08.11.2023 №10 яким застосовано штраф у сумі 19 134,99 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 яким збільшено грошове зобов`язання з ЄП на 4 753,13 грн. (З 802,50 грн. основного зобов`язання та 950,63 грн. штрафної санкції)

- стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач надав до суду відзив, з позовними вимогами не погоджується, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в період з 26.09.2023 по 02.10.2023 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Позивача за період діяльності з 15.03.2018 по 30.11.2022 (з 30.11.2022 статус фізичної особи- підприємця припинено) з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої складено Акт від 09.10.2023 №30458/20-40-24-10- 07/.

На підставі Акту, листа від 01.11.2023 №55792/6/20-40-24-10-17 Відповідачем було винесено:

1) податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на 436 296,25 грн. (349 037,00 грн. - основне зобов`язання та 87 259,25 грн. - штрафна санкція) ;

2) податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на 116 768,11 грн. (93 414,49 грн. основного зобов`язання та 23 353,62 грн. штрафної санкції);

3) податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 яким збільшено грошове зобов`язання із військового збору на 9 730, 68 грн. (7 784,54 грн. основного зобов`язання та 1 946,14 грн. штрафної санкції);

4) вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2023 №0-10 про сплату заборгованості із єдиного внеску у сумі 95 674,93 грн.;

5) рішення про застосування штрафних санкцій від 08.11.2023 №10 яким застосовано штраф за несплату вказаного у Вимозі із ЄВ боргу на суму 19 134,99 грн..

6) податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 яким збільшено грошове зобов`язання з ЄП на 4 753,13 грн. (З 802,50 грн. основного зобов`язання та 950,63 грн. штрафної санкції).

Позивач не погоджується із винесеними рішеннями та вимогою, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом.

З приводу спірних відносин суд зазначає наступне.

За пунктом 1.1 статті 1 ПК України зазначений кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Однією із основних функцій контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог

іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Статтею 78 ПК України передбачений порядок проведення документальних позапланових перевірок. Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (пп. 78.1.7 п. 78.1 ст.78 ПК України).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (п.79.2 ст.79 ПКУ).

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, пункту 2 частини першої статті 13, частини шістнадцятої статті 25, пункту 923 розділу VIII Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України від 30 червня 2023 року № 3219-IX), у зв`язку з отриманням відомостей від державного реєстратора щодо припинення підприємницької діяльності платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), наказу про проведення позапланової виїзної перевірки від 21.09.2023 №4106, направлення від 21.09.2023 №8384, виданого Головним Управлінням ДПС у Харківській області) в період з 26.09.2023 по 02.10.2023 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Позивача за період діяльності з 15.03.2018 по 30.11.2022, з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки складено Акт № 30458/20-40-24-1007/ від 09.10.2023, як податковим органом зафіксовано порушення позивачем податкового законодавства, та на підставі якого було винесені податкові повідомлення-рішення.

Щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10.

Як зазначено в Акті та не заперечується Позивачем, а від так в силу ч. 1 ст. 78 КАС не підлягає доказуванню, Позивач під час ведення господарської діяльності не перебувала у - статусі платника податку на додану вартість.

При цьому, Відповідач стверджує, що за період діяльності у квітні 2019 - лютому 2020 загальна сума доходу Позивача від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню ПДВ складає 1 015 927,44 грн., а тому Позивач у відповідності до п. 181.1. ст. 181 ПК України мала зареєструватися платником ПДВ, однак з таким погодитись не можна виходячи із наступного.

Згідно п. 181.1. ст. 181 ПК України (в редакції, що діяла станом на лютий 2020), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість) така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Враховуючи викладене, податкове законодавство пов`язує виникнення в особи обов`язку із реєстрації платником податку на додану вартість із фактом перевищення такою особою протягом останніх 12 місяців сукупного обсягу оподатковуваних операцій - в сумі 1000000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

При цьому положення «без урахування податку на додану вартість» слід розуміти як необхідність вирахування суми податку на додану вартість із загальної суми із здійснення операцій з постачання товарів, в іншому випадку вказане правове положення не матиме застосування, оскільки відповідні норми стосуються осіб, що не є платниками податку на додану вартість та відповідно не пов`язані з жодним іншим податком на додану вартість, окрім того, що сплачується ними при придбанні товарів (послуг).

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.09.2021 у справі №802/1153/16-а, від 12.08.2021 у справі №815/4591/17, від 05.07.2022 у справі №П/811/25/18від 21.05.2020 у справі №815/2297/15, від 16.07.2020 №810/5229/15 та постанові Другого апеляційного адміністративного суду 30.05.2023 у справі № 520/8077/22.

Тобто, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг в цілях п. 181.1. ст. 181 ПК України має братись з вирахуванням ПДВ. в той же час Відповідач цього не врахував і не вирахував із загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів/послуг Позивача у періоді квітень 2019 - лютий 2020 суму ПДВ.

Так, відповідний розрахунок повинен мати наступний вигляд (загальна сума грн. - ПДВ 20%), що в даному випадку виглядає як: 1 015 927,44 грн. - 203 185,49 грн. (ПДВ 20%) = 812 741,95 грн.

Відтак, із наведеного розрахунку видно, що вказана сума (812 741,95 грн.) не перевищує 1 000 000 гривень, а тому висновок Відповідача є помилковим і у Позивача у періоді квітень 2019 - лютий 2020 обов`язок зареєструватись платником ПДВ не виник.

Вказана обставина, відповідно, спростовує і висновки Відповідача, що стосуються донарахувань з ПДВ, оскільки Позивач платником вказаного податку не була і не повинна бути.

За спірним податковим повідомленням-рішенням вбачається, що Відповідачем у зв`язку з переконанням про заниження зобов`язання з ПДВ у 2020, 2021 2022 роках донараховано Позивачу відповідні зобов`язання та притягнуто її до відповідальності за п. 123.2 ст. 123 ПК України і застосовано штрафи в розмірі 25% донарахованого зобов`язання.

При цьому, слід вказати, що штрафна санкція за такі правопорушення передбачена п. 123.1 ст. 123 ПК України в розмірі 10%, а не 25% донарахованого зобов`язання.

Застосовуючи до Позивача санкцію в 25% замість 10% Відповідач дійшов хибних висновків про умисне вчинення Позивачем зменшення суми ПДВ, що не знайшло підтвердження.

Відповідно до абз. 2 п. 109.1 ст. 109 ПК України, діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, Відповідач для застосування до Позивача штрафу в розмірі 25% замість 10% мав встановити, що остання умисно, занизила податкові зобов`язання. Однак, Відповідач жодним чином цього не встановив, що свідчить про недоведеність наявності умислу у Позивача, та як наслідок, неможливість застосування до нього штрафу за умисне невиконання податкового обов`язку у підвищених розмірах.

Крім того, суд звертає увагу, що як вбачається із Акту та спірного податкового повідомлення-рішення частково правопорушення мало місце у 2020 році, а норма п. 123.2 ст. 123 ПК України, на підставі якої Позивача притягнуто до відповідальності внесена Законом №466-ІХ від 16.01.2020, який згідно абз. З п. 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01.01.2021 року, тобто після відповідних правовідносин..

Таким чином, в даному випадку, має місце застосування в зворотному у часі напрямку норми, яка погіршує становище Позивача, до правовідносин, які виникли до появи вказаної норми, що суперечить ст. 58 Конституції України.

Таким чином суд вважає що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, та підлягає скасуванню.

Щодо винесення податкового повідомлення-рішення 08.11.2023 №10, та податкового повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10.

Позивач із 01.04.2018 по 30.09.2019 перебувала спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку на другій групі (вказана інформація міститься в п.п. 2.2.1 п. 2.2. Акту).

За змістом п. 2.2. р.2 Акту вбачається, що Відповідач вважає, що Позивач, у зв`язку з отриманням у лютому - березні 2019 коштів за послуги із проведення творчих зустрічей від Харківського торгово-економічного коледжу () та Первинної профспілкової організації всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників державного підприємства «Завод імені Малишева» (), які не є платниками ЄП, порушила встановлені п.п. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України правила перебування на спрощеній системі оподаткування (друга група ЄП), та у відповідності до п.п. 9 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України перейшла на загальну систему оподаткування.

Вказане послугувало підставою для твердження, що дохід Позивача у сумі 466 757,00 грн., що отриманий з 01.04.2019 по 31.12.2019 підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та військовим збором на загальних підставах, а тому і були винесені податкові повідомлення-рішення №10 та №10, за якими Відповідач стверджує вже про порушення Позивачем положень п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПК України та п. 177.2, п.п. 174.4.1. п. 174.4 ст. 177 ПК України (ці норми регулюють питання оподаткування на загальній системі оподаткування).

Висновки Відповідача, викладені в Акті та спірних ППР, щодо визначення податкових зобов`язань Позивача базуються на переконанні про, нібито, анулювання з 01.04.2019 її реєстрації як платника ЄП другої групи та перебування її з цієї дати на загальній системі оподаткування.

Проте, із вказаним Позивач не погоджується, в обґрунтування чого зазначає наступне.

Так, п. 299.10 ст. 299 ПК України (в редакції станом на квітень - грудень 2019) визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням Контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків; 5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 9 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, шляхом подання заяви до контролюючого органу: у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність..

За правилами п. 299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Системний аналіз вказаних норм закону вказує, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником ЄП), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2020 року у справі №2040/6313/18 та від 05.05.2023 по справі №320/1040/19.

В той же час, за наслідками проведеної перевірки, Відповідачем рішення про анулювання реєстрації Позивача як платника ЄП шляхом виключення з реєстру платників цього податку прийнято не було і Позивачу таке не вручалось/не надсилалось.

Відтак, з огляду на відсутність рішення податкового органу щодо анулювання реєстрації Позивача платником ЄП з виключенням з реєстру платників, відповідні податкові донарахування з ПДФО та ВЗ вчинені за правилами перебування на загальній системі оподаткування є протиправними.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 19.06.2020 по справі №2040/6313/18 та постанові від 05.05.2023 по справі №320/1040/19.

Крім того, суд наголошує, що в періоді з 01.04.2019 по 30.09.2019 Позивач значився як платник ЄП на другій групі, при цьому, подавала відповідні декларації і сплачувала передбачені законодавством податкові платежі як платник ЄП та не мала жодних зауважень з боку Відповідача. Разом з тим слід зауважити, що з 01.10.2019 Позивач і так перебувала на загальній системі оподаткування і її доходи у вказаному періоді і так оподатковувались за правилами загальної системи оподаткування.

Проте Відповідач вказаного не врахував як і не врахував сплачені Позивачем в за цей період податки, а здійснив суцільне донарахування ПДФО та ВЗ.

За спірними податковими повідомленнями-рішеннями вбачається, що Відповідачем у зв`язку з переконанням про заниження зобов`язання зі сплати ПДФО та ВЗ у 2019 році донараховано Позивачу відповідні зобов`язання та притягнуто її до відповідальності за п. 123.2 ст. 123 ПК України і застосовано штрафи в розмірі 25% донарахованого зобов`язання.

При цьому, слід вказати, що штрафна санкція за такі правопорушення передбачена п. 123.1 ст. 123 ПК України в розмірі 10%, а не 25% донарахованого зобов`язання.

Застосовуючи до Позивача санкцію в 25% замість 10% Відповідач дійшов хибних висновків про умисне вчинення Позивачем зменшення суми ПДФО та ВЗ, що не відповідає дійсності.

Відповідно до абз. 2 п. 109.1 ст. 109 ПК України, діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, Відповідач для застосування до Позивача штрафу в розмірі 25% замість 10% мав встановити, що останній умисно, занизив податкові зобов`язання. Однак, Відповідач жодним чином цього не встановив, що свідчить про недоведеність наявності умислу на боці Позивача, та як наслідок, неможливість застосування до нього штрафу за умисне невиконання податкового обов`язку у підвищених розмірах.

Таким чином суд вважає що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправним, та підлягає скасуванню.

Щодо винесення Вимоги із ЄВ та податкового повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10.

Як вже зазначалось раніше, Позивач із 01.04.2018 по 30.09.2019 була платником ЄП на другій групі, проте Відповідач вважає, що Позивач з 01.04.2019 по 30.12.2019 стала платником податків на загальній системі оподаткування у зв`язку з чим мала сплачувати єдиний внесок як платник податків на загальній системі оподаткування, а не як на спрощеній, а тому виніс Вимогу із ЄВ та повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10.

З огляду на те, що відповідні нарахування з ЄВ мають аналогічні мотиви до нарахувань із ПДФО і ВЗ, Позивач зауважує, що вони є хибними (хибність детально описана в розділі 2 цього позову, оскільки рішення податкового органу щодо анулювання реєстрації Позивача як платником ЄП з виключенням з реєстру платників за період з 01.04.2019 по

Відповідачем не приймалось, отже підстави для твердження Відповідача про перебування Позивача в цьому періоді на загальній системі оподаткування не відповідають дійсності, що робить відповідну Вимогу з ЄВ на нараховану на неї за повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 пеню протиправними.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,- задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

Податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на 436 296,25 грн. (349 037,00 грн. - основне зобов`язання та 87 259,25 грн. - штрафна санкція).

Податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДФО на 116 768,11 грн. (93 414,49 грн. основного зобов`язання та 23 353,62 грн. штрафної санкції).

Податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 яким збільшено грошове зобов`язання із ВЗ на 9 730, 68 грн. (7 784,54 грн. основного зобов`язання та 1 946,14 грн. штрафної санкції).

Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2023 №Ф-10 про сплату заборгованості із ЄВ у сумі 95 674,93 грн.

Рішення про застосування штрафних санкції від 08.11.2023 №10 яким застосовано штраф у сумі 19 134,99 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 08.11.2023 №10 яким збільшено грошове зобов`язання з ЄП на 4 753,13 грн. (З 802,50 грн. основного зобов`язання та 950,63 грн. штрафної санкції).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 6 823,58 (шість тисяч вісімсот двадцять три гривні п`ятдесят вісім копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.