Справа № 460/6293/23
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2024 року м. Рівне №460/6293/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доВідділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправними та скасування постанов,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.02.2023 №347661 про застосування адміністративно - господарського штрафу та закрити провадження у справі;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 14.02.2023 №347662 про застосування адміністративно - господарського штрафу та закрити провадження у справі.

Позов обґрунтовано тим, що адміністративно господарські штрафи застосовано до позивача протиправно, оскільки останній не міг порушити вимоги законодавства у сфері автомобільного транспорту. Зокрема, на момент проведення перевірок транспортний засіб, на якому, на думку відповідача, здійснювалося незаконне перевезення пасажирів, вже упродовж двох років не перебував у володінні та користуванні позивача у зв`язку з продажем. Ці пояснення позивача та відповідні документи під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до уваги взяті не були, натомість протиправно були складені оспорювані постанови. Крім того, акти перевірок складені з порушенням встановленого порядку, без зазначення конкретних доказів вчинення порушення (не зазначено номери дорожніх листів, особи перевізника тощо).

Ухвалою суду від 15.03.2023 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу у встановлений строк усунути недоліки позовної заяви.

Позивач недоліки позовної заяви усунув у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 10.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки під час проведення рейдових перевірок у водія транспортного засобу, який належить позивачу, були відсутні документи, передбачені законодавством для здійснення регулярних пасажирських перевезень. Акти перевірок водій підписав без жодних зауважень чи заперечень. Жодних документів, які б підтверджували той факт, що перевізником була інша, ніж позивач, особа, водієм уповноваженим особам Укртрансбезпеки під час перевірки надано не було. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.06.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 25.12.2003 (номер запису 0001700), з 27.12.2003 перебуває на обліку у контролюючому органі як платник податків. Основним видом діяльності підприємця за КВЕД є 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва, одним із додаткових 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у. (основний).

10.01.2023 та 12.01.2023 контролюючими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до направлення на перевірку від 09.01.2023 №013474 були проведені рейдові перевірки (перевірки на дорозі) транспортних засобів щодо дотримання автоперевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт у с.Гірка Полонка Волинської обл.

Під час таких перевірок 10.01.2023 о 14год. 10хв. та 12.01.2023 о 14год. 30хв. був перевірений транспортний засіб марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником зазначеного транспортного засобу з 19.01.2018 є ОСОБА_1 .

За результатами проведених перевірки складено акти від 10.01.2023 №333638 та від 12.01.2023 №333662 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За змістом акта перевірки від 10.01.2023 №333638 уповноваженими особами виявлено порушення: "ст.34 Закону України "Про автомобільний транспорт" - здійснення перевезення дев`яти пасажирів за нерегулярним маршрутом Львів-Луцьк без договору із замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, чим порушено вимогу ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За змістом акта перевірки від 12.01.2023 №333662 уповноваженими особами виявлено порушення: "відсутні документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, договір із замовником транспортних послуг, трафарет з написом червоною фарбою "Нерегулярні перевезення" під час виконання нерегулярних перевезень 15 пасажирів за маршрутом Львів-Луцьк, чим порушено вимоги ст.ст.34, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" - здійснення перевезення дев`яти пасажирів за нерегулярним маршрутом Львів-Луцьк без договору із замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, чим порушено вимогу ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій транспортного засобу ОСОБА_3 акти перевірок від 10.01.2023 №333638 та від 12.01.2023 №333662 підписав без зауважень та заперечень.

Зазначені акти перевірок Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті листом від 16.01.2023 №1199/22/18-23 були надіслані для розгляду до Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Про час і місце розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_1 було повідомлено шляхом надіслання рекомендованим листом повідомлення від 06.02.2023 №, згідно з яким розгляд відбудеться 14.02.2023 о 10год. 15хв.

За наслідками розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу:

- від 14.02.2023 №347661, якою за порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" (відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт") з ФОП ОСОБА_1 стягнуто штраф в сумі 17000,00грн;

- від 14.02.2023 №347662, якою за порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" (відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт") з ФОП ОСОБА_1 стягнуто штраф в сумі 17000,00грн.

Зазначені постанови були оскаржені позивачем в адміністративному порядку.

Листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.02.2023 №1673/3.6/15-23 представника позивача повідомлено про те, що скарги позивача залишено без задоволення, а оскаржені постанови без змін.

Вважаючи постанови від 14.02.2023 №347661 та від 14.02.2023 №347662 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст.3 Закону №2344-ІІІ).

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону №2344-ІІІ, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

На виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення №103).

Відповідно до п.1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п.1, 3 п.4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у п.8 Положення №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

Згідно з абз.1 п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до п.п.20, 21 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

За правилами, встановленими п.п.25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як вбачається з матеріалів справи, з позиції відповідача допущене позивачем порушення, за яке останнього притягнуто до відповідальності, полягає у тому, що пасажири перевозилися за відсутності на момент перевірки визначених у ст.39 Закону №2344-ІІІ документів, а саме:

- договору із замовником транспортних послуг, документа, що засвідчує оплату транспортних послуг;

- документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, договору із замовником транспортних послуг, трафарета з написом червоною фарбою "Нерегулярні перевезення".

За приписами ст.39 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачена відповідальність автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що станом на січень 2023 та понад два роки до цього часу автомобіль марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", д.н.з. НОМЕР_2 , не перебував у його володінні та користуванні, оскільки був проданий проданий за довіреністю.

Відповідно до ч.1 ст.1000 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Згідно із ч.1 ст.106 ЦК України, повірений зобов`язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення. Повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Судом встановлено, що довіреністю від 17.08.2020 (бланк НОН 585072), посвідченою приватним нотаріусом Кучиком С.Л., зареєстрованою в реєстрі за №1230, ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 бути його представником в сервісних центрах, ТСЦ та всіх інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (за ціну та на інших умовах за його розсудом) належного йому на праві власності автомобіля, зареєстрованого ТСЦ 5641 19 січня 2018 року, марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 ,

Надалі довіреністю від 03.09.2022 (бланк НСВ 238404), посвідченою приватним нотаріусом Левковичем С.М., зареєстрованою в реєстрі за №4339, ОСОБА_4 , що діяв від імені ОСОБА_1 , уповноважив у порядку передоручення представників ОСОБА_5 та Косинську Юлію Миколаївну бути представником в сервісних центрах, ТСЦ та інших установах, підприємствах та організаціях не залежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (за ціну та на умовах за його розсудом) належного власнику на праві власності автомобіля зареєстрованого ТСЦ 5641 19 січня 2018 року, марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , власником зазначеного транспортного засобу марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_6 , з 04.02.2023 є ОСОБА_2 .

Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, довіреність не є правовстановлюючим документом на транспортний засіб.

Згідно із ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Як встановлено судом, на момент проведення перевірки щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт (10.01.2023 та 12.01.2023) власником транспортного засобу марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", д.н.з. НОМЕР_2 , був ОСОБА_1 .

Відтак, посилання позивача на продаж зазначеного транспортного засобу за довіреністю, як на обставину, що вказує на протиправність притягнення до відповідальності оспорюваними постановами, є неспроможними.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у виді адміністративно-господарського штрафу саме для автомобільних перевізників.

У цій справі спірним питанням є можливість застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача як до перевізника.

Суд зазначає, що у розумінні вимог ст.1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Жодних доказів того, що позивач у спірних правовідносинах був автомобільним перевізником відповідачем не надано, як не надано жодних доказів на підтвердження фактів перевезення 10.01.2023 та 12.01.2023 пасажирів транспортним засобом марки "Mersedes-Benz" моделі "Sprinter", д.н.з. НОМЕР_2 .

Так, в актах перевірок від 10.01.2023 №333638 та від 12.01.2023 №333662 зазначені загальні відомості про транспортний засіб (марка, номерний знак), серію і номер свідоцтва про реєстрацію, дані про водія.

При цьому, в актах перевірок відсутня інформація про пасажирів як замовників послуг. Також матеріали перевірки не містять пояснень пасажирів.

Суд зазначає, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Чинним законодавством не визначено такий акт як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Цей документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб`єктами, однак наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Варто зауважити, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Один із принципів адміністративного судочинства, що закріплений у п.4 ч.3 ст.2 КАС України, є офіційне з`ясування всіх обставин справи, який полягає в тому, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі стосовно виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що передбачено ч.4 ст.9 КАС України.

Така активна роль адміністративного суду і сприяє захисту порушених прав та свобод незахищених осіб з боку суб`єкта владних повноважень. На відміну від інших видів судочинства в адміністративному судочинстві тягар доказування покладається на суб`єкта владних повноважень, а не на позивача. При цьому, суб`єкт владних повноважень може посилатися лише на докази, які були покладені в основу оспорюваних постанов, за винятком випадків, коли він доведе, що такі докази не були отримані ним до прийняття постанов з незалежних від нього причин.

На думку суду, в ході судового розгляду справи не знайшли підтвердження висновки актів перевірок від 10.01.2023 №333638 та від 12.01.2023 №333662 про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону № 2344-ІІІ.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи суд дійшов висновку, що оспорювані постанови відповідача від 14.02.2023 №347661 та від 14.02.2023 №347662 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 адміністративно - господарського штрафу у сумі 1700грн є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд також при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість основних доводів сторін, суд дійшов переконання про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 5368,00грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас, щодо присудження в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00грн, суд не вбачає підстав для їх стягнення, оскільки на момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні як договір про надання правничої допомоги, так і детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, обов`язкова наявність яких передбачена положеннями ст.ст.134, 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 14 лютого 2023 року про застосування адміністративно - господарського штрафу №347661.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 14 лютого 2023 року про застосування адміністративно - господарського штрафу №347661.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень 00коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул.Небесної Сотні, буд.34, м.Рівне, Рівненська область, 33011; ідентифікаційний код юридичної особи 39816845).

Повне рішення складено 27 березня 2024 року.

Суддя О.М. Дудар