Справа № 553/622/24
Суддя: Фоміна Ю. В.
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/622/24
Провадження № 2-а/553/13/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря Долгової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу №553/622/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

26.02.2024 року до Ленінського районного суду м. Полтави звернулася ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову інспектора 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , серія ЕНА №1445257 від 15 лютого 2024 року щодо неї, ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити. Також стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції адреса: вул. Федора Ернста, буд. № 3, м. Київ , 03048, ) судовий збір у розмірі 584 грн.

Позов обґрунтований тим, що дійсно 15.02.2024 року вона рухалася на автомобілі HUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , була зупинена працівником патрульної поліції. До неї підійшов працівник поліції та повідомив, що вона проїхала на червоний сигнал світлофора. До того, як її зупинили, вона була впевнена, що не порушувала правил дорожнього руху, тому зупинка її поліцейським для неї була несподіванкою. Вона ніколи не порушувала ПДР України та не притягувалася до відповідальності, не маючи досвіду спілкування з поліцейськими як порушник, відчувала себе невпевнено. Поліцейський не представився, не показав посвідчення, однак повідомив, що відносно неї буде складено постанову, попросив посвідчення водія та технічний паспорт, які вона надала та пішов у свій автомобіль. Через декілька хвилин цей же поліцейський підійшов до її автомобіля та дав їй постанову про накладення адміністративного стягнення. У постанові було зазначено, що постанову винесено інспектором ОСОБА_2 , що її здивувало. Поліцейський їй відповів, що ОСОБА_2 це його напарниця, яка зазначена у планшеті. Вважає, що такими діями працівників УПП в Полтавській області були порушені її права, передбачені Конституцією та КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення стосовно неї фактично не розглядалася, оскільки вона не була присутня при розгляді справи інспектором ОСОБА_2 , її взагалі не бачила. Обєктивно у неї є сумніви щодо наявного запису правопорушення на боді-камеру 467816, яка зазначена як додаток до оскаржувальної постанови. Постанова інспектора є незаконною та необґрунтованою, оскільки справа розглянута без її участі, особою, яка зазначена у постанові обставини справи не зсовувалися та фактично розгляд справи не проводився.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позов є безпідставним та необгрунтованим. ОСОБА_1 допустила порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 15.02.2024 року о 12 год. 29 хв., керуючи транспортним засобом «HYUNDAI TUCSON» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту М. Вавілова, 5 м. Полтава, проїхала регульований пішохідний перехід на заборонний червоний сигнал світлофора, чим порушила п.8.7.3. «е» ПДР. На щастя, пішоходів на той момент на пішохідному переході не було, і тяжких наслідків не настало. Проте, це є грубим порушенням ПДР і притягнення водіїв до відповідальності у разі нехтування сигналами світлофору є профілактикою ДТП (cm. 23 КУпАП). Дане порушення було виявлено та зафіксовано екіпажем патрульної поліції, а саме: інспекторами поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які несли службу по забезпеченню безпеки дорожнього руху та контролю за дотриманням водіями ТЗ вимог ПДР. Зупинивши вищевказаний ТЗ, працівниками поліції було встановлено особу водія - ОСОБА_1 . Інспектором поліції ОСОБА_3 було вказано водієві причину запинки та суть допущеного нею правопорушення. На пропозицію продемонструвати відео докази порушення, водій вказала, що «вірить, але не побачила». З порушенням остання погоджувалась, виправдовуючись тим, що дуже поспішала і не побачила червоного сигналу світлофору. Проте, відеофіксація подій, що мали місце 15.02.2024 року, що додається до відзиву, спростовує пояснення водія ОСОБА_1 , оскільки на відео чітко видно, що до зміни сигналу з червоного сигналу світлофору на жовтий ще залишалося 8 секунд, і зненацька червоний сигнал світлофору водія ОСОБА_1 точно не застав. Інспектор поліції ОСОБА_3 вказав водієві, що вона бачила, як остання зупинилася перед пішохідним переходом на червоний сигнал, але не залишалася стояти перед пішохідним переходом, а проїхала його, хоча до зміни сигналу з червоного на жовтий ще залишалося 8 секунд. Тим більше, наступний сигнал, який змінив червоний, був жовтий, який теж рух ТЗ забороняє. Встановивши наявність складу правопорушення, інспектор поліції повідомив водієві про розпочате відносно неї адміністративне провадження та зачитав права особи, яка притягається до відповідальності. Від останньої клопотань чи заяв не надходило. За результатами розгляду справи водія було притягнено до адміністративної відповідальності та винесено адміністративну постанову серії ЕНА №1445257 від 15.02.2024 року за ознаками ч.2 ст.122 КУпАП, накладено штраф 510 грн. Винесення постанови відносно водія здійснювала інспектор поліції ОСОБА_2 (напарник ОСОБА_3 ), котра має ті ж повноваження, що й інспектор-напарник. Тим більше, обоє патрульні були очевидцями скоєного водієм порушення ПДР, тому прийняти рішення по справі міг як інспектор ОСОБА_3 , так і інспектор ОСОБА_2 .. Копію винесеної постанови було вручено позивачеві на місці розгляду справи, що підтверджується особистими підписами водія у відповідній графі постанови.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість - це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві. Відтак, виносячи постанову, інспектор законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо спрощеної процедури розгляду справи, на яку скаржиться позивач у позові:

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 вказав, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у цьому випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена за місцем вчинення правопорушення, що відповідає приписам ч. 4 ст. 258 КпАП України. Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП). Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КУпАП надано належні та допустимі докази, на яких ґрунтується відзив на позов. В свою чергу позивач у своєму позові не додає достатніх доказів для належного обґрунтування своїх позовних вимог.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив вимоги ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, зазначає, що відзив не спростовує порушень, які були допущені поліцейськими при винесенні оскаржувальної постанови.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав письмовий відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1445257 від 15.02.2024 року, складеної інспектором 2 взвода 1 роти 1 батальйону УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , 15.02.2024 року о 12.29 годині в м. Полтава, пр-т Вавілова Миколи, 5 водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ HUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3е ПДР України, за що водію притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАСУ, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.77 КАСУ, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність в тому числі за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Згідно із п. 8.7.3 е ПДР, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення прямо передбачено ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до ст.40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На відеозапису з боді-камері поліцейського №477816, долученої до відзиву, зафіксований факт проїзду автомобіля HUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , регульованого пішохідного переходу на заборонений червоний сигнал світлофора. Даний факт був безпосередньо виявлений та зафіксований екіпажем патрульної поліції у складі двох співробітників поліції, а саме ОСОБА_2 , яка безпосередньо склала постанову в електроній формі у вигляді стрічки, яка роздрукована за допомогою спеціального технічного пристрою, та вручена позивачу на місці вчинення адміністративного правопорушення. При цьому другим інспектором Кочергою С.Ю., ОСОБА_1 була повідомлена причина зупинка, суть її правопорушення, а саме проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, на що водій ОСОБА_1 відповіла, що не побачила червоний сигнал світлофора, пояснила, що поспішає, на що інспектор запропонував продемонструвати їй відеозапис із порушенням, на якому зафіксовано, що до зміни сигналу світлофору залишається 8 секунд, але її автомобіль, який зупинився і стояв, розпочинає рух на заборонений червоний сигнал світлофора, на що водій ОСОБА_1 відмовляється, оскільки не має сумнівів в цьому. Після чого, інспектором були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, водій ОСОБА_1 відповідає, що права свої вона знає, будь-яких клопотань або зауважень ОСОБА_1 не мала. Після чого, інспектор повідомляє, що водій ОСОБА_1 порушила ч.2 ст.122 КУпАП, яка передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. та відносно неї буде винесена постанова.

Таким чином, суд переконався, що дійсно водій ОСОБА_1 допустила грубе порушення правил дорожнього руху України, а саме проїхала на заборонений червоний сигнал світлофору, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, що зафіксовано на відеозапису з боді-камери поліцейського №467816, який є додатком до постанови та зазначений в ній. Також, ОСОБА_1 були повідомлені її права та обов`язки, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснена суть правопорушення та відповідальність за таке правопорушення. ОСОБА_1 при цьому зазначила, що їй все зрозуміло, будь-яких заперечень щодо дій працівника поліції, або незгоду із правопорушенням, не висловлювала. Факт складання постанови іншим членом екіпажу, а також те, що співробітник поліції не назвав їй своє прізвище, не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення водієм ОСОБА_1 та не порушує її прав та обов`язків, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а отже суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 правомірно притягнута інспектором поліції до адміністративної відповідальності.

Відтак, враховуючи те, що адміністративне порушення, допущене позивачем, підтверджено належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідає вимогам закону та підстави для її скасування відсутні.

Судові витрати, відповідно до ст.139 КАСУ, залишаються за позивачкою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.5, 9, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 122, 251, 280, 284, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1445257 від 15.02.2024 року, - відмовити.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 605,60 грн. залишити за позивачкою.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. В. Фоміна