Справа № 420/9689/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/9689/22

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

окрема ухвала суду 1 інстанції прийнята у

м.Одеса, 11 січня 2024 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Димерлія О.О.,

секретар судового засідання Недашковська Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради, Одеського міського голови Труханова Геннадія Леонідовича, Одеської міської ради, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо не розгляду проекту рішення, підготовленого на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022р. Зобов`язано Одеську міську раду, на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та вiд 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022 р. апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі №420/9689/22 - залишено без змін.

22.12.2022 року судове рішення у цій справі набрало законної сили.

25.12.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності Одеської міської ради щодо не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/9689/22 в порядку статті 383 КАС України, в якій заявник просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноваженьвідповідача (Одеської міської ради), у зв`язку з невиконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі №420/9689/22;

-визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноваженьдержавного виконавця, у зв`язку з відсутністю виконавчих дій у період з 13.06.2023 по теперішній час та невиконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі 420/9689/22;

-постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.

В обґрунтування зазначеної заяви позивач вказував, що рішення суду по даній справі протиправно відповідачем не виконується та на даний час не виконано, що порушує права позивача. Також, позивач вказував і про те, що державний виконавець протиправно не виконує своїх обов`язків з примусового виконання судового рішення по даній справі, яке набрало законної сили.

11.01.2024 року за результатами розгляду заяви позивача, в порядку ст. 383 КАС України, Одеським окружним адміністративним судом прийнято окрему ухвалу, якою задоволено частково заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Одеської міської ради щодо не виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/9689/22 в порядку статті 383 КАС України по даній справі; визнано протиправною бездіяльність, вчинену суб`єктом владних повноважень - відповідачем: Одеської міської ради щодо не виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22 в частині зобов`язання Одеської міської ради на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та від 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення; доведено до відома Одеської міської ради про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню; зобов`язано Одеську міську раду повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали; в решті заяви відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою окремою ухвалою відповідачем у справі Одеською міською радою подано на вказану окрему ухвалу апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, просить скасувати окрему ухвалу від 11.01.2024р., ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 22.12.2023р. про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання судового рішення у цій справі.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги відповідач вказує щодо наявності чинного виконавчого провадження з виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022р. по цій справі, що виключає можливість постановлення окремої ухвали в порядку ст. 383 КАС України. На думку скаржника, наявність відкритого виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем вчиняються дії щодо примусового виконання рішення суду, перешкоджає зобов`язанню суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з нього приводу іншого судового рішення, зокрема, постановлення окремої ухвали за наслідками розгляду заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України. Таким чином, судом першої інстанції, за доводами апелянта, не застосовано ст. 1, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» та не враховано ст.ст.383, 249 КАС України, оскільки станом на день звернення ОСОБА_1 із цією заявою, а також станом на день постановлення оскаржуваної окремої ухвали, неможливо встановити, що у межах виконавчого провадження № 71705688 державним виконавцем вжито всі можливі заходи щодо примусового виконання рішення суду, та що після вчинення цих дій права позивача не будуть поновлені. Також, відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції було проігноровано обставини, на які міська рада неодноразово звертала увагу, які ускладнюють виконання судового рішення по справі та не залежать від відповідача, а саме накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :45:007:0005 під час розгляду справи в господарському суді та встановлення законодавцем заборони щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність громадян під час дії воєнного стану. Окрім того, в апеляційній скарзі звертається увага на відсутність документа про сплату позивачем судового збору за подання до суду першої інстанції відповідної заяви в порядку ст. 383 КАС України.

Від позивача надійшли додаткові пояснення з викладом обставин, які фактично є відзивом на апеляційну скаргу Одеської міської ради, де вказуючи про хибність та необґрунтованість доводів скаржника, ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а окрему ухвалу суду першої інстанції без змін мотивуючи загалом тим, що за наслідками розгляду його заяви в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції правильно встановив спірні обставини, зокрема тривале безпідставне невиконання відповідачем судового рішення яке набрало законної сили та ухилення відповідача від його виконання, що підтверджено зібраними у справі документами.

Також, у своїх додаткових поясненнях позивач у справі просить, зокрема визнати зловживанням процесуальними правами численні звернення відповідача до суду щодо відстрочення виконання рішення суду від 23.08.2022 у даній справі, визнати протиправною бездіяльність відповідача у зв`язку із невиконанням рішення суду у даній справі, визнати порушення строків подачі апеляційної скарги.

Крім того, 14.02.2024, 21.02.2024, 26.02.2024, 12.03.2024, 25.03.2024, 27.03.2024 від позивача у справі до матеріалів справи надійшли різного роду клопотання з додатковими доказами, які в судовому засіданні були приєднані до матеріалів справи.

Від Одеської міської ради 06.03.2024р. до апеляційного суду також надійшли додаткові письмові поясненнях у яких додатково скаржник наголошує на необґрунтованості висновків суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (окремої ухвали) в межах вимог і доводів апеляційної скарги Одеської міської ради колегія суддів виходить з наступного.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з відсутності в матеріалах справи доказів, що відповідачем належним чином і в повному обсязі виконано Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22, а тому суд з урахуванням приписів ст.249 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку, що відповідачем порушено положення ст.129-1 Конституції України та частини другої статті 14, частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не виконано у повному обсязі судове рішення, яке набрало законної сили, що зумовлює необхідність постановлення окремої ухвали і направлення її до Одеської міської ради для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Що стосується доводів ОСОБА_1 в частині бездіяльності державного виконавця, у зв`язку з відсутністю виконавчих дій у період з 13.06.2023 по теперішній час та невиконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі 420/9689/22, суд першої інстанції вказав, що таку заяву слід подавати до суду в порядку ст. 287 КАС України як самостійний позов, а не як заяву в рамках цієї справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.ст.129, 129-1 Конституції України, обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів звертає увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на справедливий суд у контексті ст. 6 Конвенціі? про захист прав людини і основоположних свобод. Водночас в Украі?ні інститут виконання судових рішень сьогодні функціонує досить нестабільно, що підтверджується низкою пілотних рішень Європеи?ського суду з прав людини: «Іванов проти Украі?ни» (заява від 15.10.2009 р. No 40450/04); «Бурмич та інші проти України» (заява від 12.10.2017 р. No 46852/13). У цих рішеннях констатується систематичне невиконання в Украі?ні рішень національних судів та вказується на відсутність у законодавстві ефективних засобів юридичного захисту від такого невиконання.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень регульовано зокрема статтями 287, 382, 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частин 1-4 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Таким чином, окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Апеляційний суд наголошує, що кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 зазначив, що право на судовий захист, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Одним з механізмів, спрямованих на забезпечення ефективності судового рішення, тобто на його виконання, є судовий контроль.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набуло законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

У випадку ухилення боржника - суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення суд зокрема за встановленням протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, може постановити ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Відповідно до встановлених обставин справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22 зобов`язано Одеську міську раду (65026, Одеська обл., м.Одеса, пл.Думська, буд. 1, ) на черговому засіданні розглянути проект рішення, підготовлений на звернення ОСОБА_1 від 10.08.2021 №31-K-6685 та від 01.07.2022, а за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Судом також встановлено, що Одеська міська рада неодноразово зверталась до суду з заявами про відстрочення виконання рішення суду, зазначаючи про обставини, які на їх думку перешкоджають виконання рішення суду, в тому числі посилаючись на введення воєнного стану, наявність арешту накладеного на земельну ділянку, тощо.

Втім, Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2023 р. по справі № 420/9689/22 у задоволенні клопотання Одеської міської ради про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року у справі № 420/9689/22 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні - відмовлено повністю. Також, Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2023 р. по справі № 420/9689/22 у задоволенні заяви Одеської міської ради (вхід.№ЕП/4470/23 від 15.02.2023р.) про відстрочення виконання рішення суд в якій просив відстрочити виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 року у справі № 420/9689/22 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні відмовлено повністю. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у задоволенні заяви Одеської міської ради про відстрочення виконання рішення суду по справі №420/9689/22 - відмовлено.

З урахуванням висновків суду першої та апеляційної інстанції викладених у зазначених постановах та ухвалі суду, у відповідача не було поважних причини для невиконання рішення суду у даній справі.

Разом з цим, відповідачем станом на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної окремої ухвали від 11.01.2024р. до матеріалів справи не було надано жодного доказу виконання належним чином і в повному обсязі виконано Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що в спірному випадку відповідачем порушено положення ст.129-1 Конституції України та частини другої статті 14, частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - з часу набрання судового рішення у цій справі законної сили Відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на реальне виконання рішення суду у справі №420/9689/22.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для постановлення окремої ухвали і направлення її до Одеської міської ради для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, адже Відповідачем не було виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022 у справі №420/9689/22 добровільно в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому, як ґрунтовно у межах розгляду заяви позивача у справі поданої в порядку ст. 383 КАС України зазначив суд першої інстанції, питання під час здійснення виконавчих дій спрямованих на примусове виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року по справі № 420/9689/22, а також рішення, дії чи бездіяльність виконавця підлягають розгляду в порядку ст.287 КАС України, в порядку окремого самостійного провадження, відтак судом першої інстанції було правильно відмовлено у цій частині заяви позивача.

Доводи апеляційної скарги Одеської міської ради указаного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Посилання скаржника на наявність відкритого виконавчого провадження, що на його думку виключає можливість постановлення окремої ухвали є необґрунтованими, оскільки КАС України не містить жодних застережень з приводу неможливості звернення сторони, на користь якої ухвалено судове рішення яке набрало законної сили однак без поважних причин відповідачем не виконується, до суду із відповідною заявою в порядку ст. 383 КАС України, а також не містить застережень щодо задоволення такої заяви сторони при наявності відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду.

Посилання апелянта на наявність обґрунтованих поважних причин, які перешкоджали виконанню рішення суду у цій справі колегія суддів також відхиляє за необґрунтованістю, оскільки такі спростовуються вищевикладеним. Як вже було зазначено вище, відповідач неодноразово звертався до суду із заявами про відстрочення виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.08.2022р. у справі №420/9689/22 у задоволенні яких було відмовлено.

Стосовно додатково наданих позивачем до справи клопотань з додатковими доказами, які були приєднані до матеріалів справи у судовому засіданні, апеляційний суд їх не приймає до уваги, адже такі фактично не мають жодного правового значення для розгляду апеляційної скарги відповідача Одеської міської ради на окрему ухвалу суду першої інстанції від 11.01.2024р. та не впливають на розгляд апеляційної скарги відповідача. Окрім того, всі документи та докази, додатково надані позивачем були складені (прийняті/винесені) вже після оскаржуваної окремої ухвали.

Стосовно доводів позивача про визнання зловживанням процесуальними правами численні звернення Одеської міської ради до суду щодо відстрочення виконання рішення суду апеляційний суд такі оцінює також критично, оскільки такі є неґрунтовними. Відповідні звернення Одеська міська рада подавала до винесення окремої ухвали, та такі звернення вже були розглянуті судами. Апеляційним судом наразі не вбачається підстав для визнання зловживанням Одеською міською радою процесуальними правами.

Інші доводи та заперечення сторін є несуттєвими, встановлених обставин та висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, що призвело або могло привезти до неправильного вирішення заяви позивача поданої в порядку ст. 383 КАС України.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Окрема ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2024р. відповідає встановленим ст.242 КАС України вимогам.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи усе викладене вище у сукупності, розглянувши доводи Одеської міської ради, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що окрема ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а окрему ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року у справі №420/9689/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.03.2024р.

Суддя-доповідач Т.М. Танасогло
Судді Ю.М. Градовський О.О. Димерлій