Справа № 160/2793/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2024 рокуСправа №160/2793/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
У січні 2024 року ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи:
- з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року на посаді машиніста конвеєра, зайнятого на дробленні, подрібленні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію, на дробильній фабриці (на правах цеху) виробництво: підготовка руд ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг;
- з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року на посаді машиніста конвеєра, машиніст конвеєра, зайнятий на дробленні, подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію дробильної фабрики (на правах цеху) виробництво: підготовка руд, протягом повного робочого дня в ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг;
- з 28.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 09.12.2011 року по 19.12.2011 року машиніста конвеєра, зайнятим транспортуванням гарячих обкотишів виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів № 2 цеху по виробництву обкотишів № 1 ПРАТ ПІВНГЗК;
3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2023 року про призначення пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року;
4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 03 жовтня 2023 року призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.
В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на протиправність оскаржуваного рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки вважає, що при вирішенні вказаного питання останній протиправно керувався положеннями Закону України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та не взяв до уваги рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року та рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року, відповідно до яких у позивачки виникає право на призначення пенсії на пільгових у мовах в 48 років, тобто зі зниженням пенсійного віку передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення (55 років). Також не погоджується із незарахуванням відповідача до пільгового стажу певних періодів роботи, оскільки вважає, що оновним документом для визначення стажу є трудова книжка. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з 15.02.2024 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.10.2023 року звернулася із заявою №3708 з питання призначення пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку за Списком №1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-ІV.
За принципом екстериторіальності зазначена заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №98 від 11.10.2023 року позивачці відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи та зазначено наступне. Правом на призначення пільгової пенсії за віком, відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», користуються працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них, не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Вік заявниці 51 рік 5 місяців. Страховий стаж з урахуванням додаткових років (за Списком №1) становить - 28 років 11 місяців 6 днів; стаж роботи за списком №1- 4 роки 1 день. До пільгового стажу не враховано період роботи з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року на посаді машиніста конвеєра, зайнятим на дроблені, подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин, що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію, згідно довідки № 1451-1290 від 28.07.2023 року, оскільки даний період роботи не відповідає періодам роботи згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , дата заповнення 27.07.1990 року (03.09.1998 року заявниця прийнята на дробильну фабрику учнем машиніста конвеєра, а запис про переведення на посаду машиніста конвеєра відсутній). Відповідно до акту від 22.06.2023 року без дати зазначається, що згідно трудової книжки з 03.09.1998 року по 15.02.1999 року значиться учнем машиніста конвеєрах, а фактично протягом періоду з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року працювала машиністом конвеєру. Підставою видачі акту є розрахункові табеля, розпорядження по цеху, штатний розпис та технологічний процес. Зазначені документи до заяви про призначення пенсії не надані. Даний період можливо врахувати до пільгового стажу за результатами перевірки пільгової довідки територіальним органом ПФУ. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 25.12.2026 року.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії зі зниженням віку на пільгових умовах, позивачка звернулася до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону №1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Водночас, пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Щодо незарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи позивача з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року (3 місяці 15 днів), суд зазначає наступне.

Рішенням №98 від 11.10.2023 року підтверджується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.11.1998 року по 15.02.1998 року на посаді машиніста конвеєра, зайнятим на дроблені, подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин, що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію, оскільки даний період роботи не відповідає періодам роботи згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із копії трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 27.07.1990 року, остання з 03.09.1998 року була прийнята на дробильну фабрику учеником машиніста конвеєра, з 16.02.1999 року по 11.02.2002 року (2 роки 11 місяців 27 днів) працювала машиністом конвеєра Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».

Суд зазначає, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п.2.4 Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58).

З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Також слід наголосити, що ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової книжки, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Також, як вже зазначалося, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи щодо якої внесені такі відомості.

Таким чином, суд наголошує, що позивач не несе відповідальність за порушення третіми особами вимог ведення трудових книжок. Формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Також суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Таким чином, судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Суд, оцінюючи допустимість трудової книжки позивача, як доказу в підтвердження його страхового стажу, враховує, що відповідач не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки позивача чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Натомість, відповідач не здійснював ніяких запитів на підтвердження спірного періоду роботи позивача та не надав доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.

Довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1451-1290 від 28.07.2023 року підтверджується, що ОСОБА_1 повний робочий день працювала на Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінату «Криворіжсталь»: Дробильна фабрика (на правах цеху) виробництво: підготовка руд з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року машиністом конвеєра, зайнятим на дробленні, подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію. Що передбачено: списком № 1, розділ ІІ, підрозділ а, позиція 1020100а-1753б. Згідно зі Списками, затвердженими Постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162. Примітка: в період з 03.09.1998 року по 15.02.1999 року значилася за трудовою книжкою учнем машиніста конвеєра, а фактично з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року працювала самостійно на робочому місці машиністом конвеєра повний робочий день: з 16.02.1999 року по 11.02.2002 року машиністом конвеєра, машиніст конвеєра, зайнятий на дробленні подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію. Що передбачено: списком № 1, розділ ІІ, підрозділ а, позиція 1020100а-1753б. Згідно зі Списками, затвердженими Постановою КМУ від 11.03.1994 року № 162. Всього за вищесказані періоди відпрацьованого: за списком № 1 3 роки 3 місяці 12 днів.

На підтвердження атестації робочих місць надано: витяг з наказу №249 від 14.06.1994 року по Новокриворізький державному гірничо-збагачувальному комбінату «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці» підтверджується атестація робочого місця машиніста конвеєра, зайнятого дробленні подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію, за Списком №1, розділ ІІ, підрозділ а, позиція 1020100а-1753б (оригінал у позивача); витяг з наказу №417 від 20.03.2000 року по КДГМК «Криворіжсталі» «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті» підтверджується атестація робочого місця машиніста конвеєра, зайнятого дробленні подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію, за Списком №1, розділ ІІ, підрозділ а, позиція 1020100а-1753б.

На виконання вимог п.20 цього Порядку довідка №1451-1290 від 28.07.2023 року містить посилання на первинні документи за час виконання роботи позивачем, на підставі яких видана зазначена довідка, а саме на: наказ №249 від 14.06.1994 року, наказ №417 від 20.03.2000 року, лист про продовження дії раніше проведених атестацій робочих місць за умовами праці №003/07-1-229 від 11.06.2009 року, особову картку, штатний розклад, результати атестації робочих місць. Крім того, відповідно до акту від 22.06.2023 року начальником ВОтаОП ОСОБА_2 та інженером з ОПтаРзП ОСОБА_3 було проведено перевірку факту пільгової роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 за період роботи з 03.09.1998 року по 15.02.1999 року. Перевірці підлягали наступні документи: - розрахункові табелі за період з 01.09.1998 року по 28.02.1999 року. При перевірці встановлено: ОСОБА_1 значилась за трудовою книжкою учнем машиніста конвеєру, а фактично протягом періоду з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року, на повний робочий день працювала машиністом конвеєру, що передбачено за Списком № 1. Підстава: розрахункові табеля, розпорядження по цеху, штатний розпис, технологічний процес.

Таким чином період роботи позивача з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року за Списком №1, підтверджується записами трудової книжки, довідкою №1451-1290 від 28.07.2023 року, актом від 22.06.2023 року та витягами з наказів про атестацію та підлягає зарахуванню відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1.

Щодо незарахування відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи позивача з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року, з 28.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 09.12.2011 року по 19.12.2011 року через відсутність атестації робочого місця, що не заперечується відповідачем та підтверджується розрахунком стажу, слід зазначити наступне.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі по тексту - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз пункту 3 Порядку № 383 свідчить про те, що до 21.08.1992 року підтвердження пільгового стажу за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці не здійснювалось, тому відповідач безпідставно не зарахував позивачу період роботи з 11.02.1992 року по 21.08.1992 року до пільгового стажу з підстав відсутності наказу про проведення атестації.

Слід зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Наказом Міністерства праці і соціальної політики України "Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках" від 21.08.2000 року № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.

Згідно п.1 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 1 грудня 1990 року № 357 державний контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці та віднесення їх до категорії з шкідливим і важкими умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій встановлено, що періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4.2 Порядку №383 йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку №383 проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Суд зазначає, що посада машиніста конвеєра, зайнятий на дробленні подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію, віднесена до Списку № 1 розділ ІІ підрозділ а позиція 1020100а-1753б, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року.

У довідці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №1451-1290 від 28.07.2023 року зазначено про те, що атестацію робочих місць підтверджено: наказом № 249 від 14.06.1994 року, наказом № 417 від 20.03.2000 року, листом про продовження дії раніше проведених атестацій робочих місць за умовами праці №003/07-1-229 від 11.06.2009 року.

Проте період роботи позивача на тій же посаді, але у період з 16.02.1999 року по 13.06.1999 року, зазначений у довідці №1451-1290 від 28.07.2023 року як пільговий стаж за Списком №1, і стаж роботи на посаді машиністом конвеєра, машиніста конвеєра, зайнятий на дробленні подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин, що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію у період з 16.02.1999 року по 11.02.2002 року належним чином підтверджений відомостями з трудової книжки.

У довідці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №1451-1290 від 28.07.2023 року зазначено про те, що у період з 01.11.1998 року по 15.05.1999 року, та з 16.02.1999 року по 11.02.2002 року відпрацьовано за Списком № 1 3 роки 3 місяці 12 днів.

Посада машиніста конвеєра, зайнятий транспортуванням гарячих обкотишів, машиністи конвеєрів зайняті транспортуванням гарячого агломерату та обкотишів, віднесена до Списку № 1 розділ ІІ підрозділ а поз. 2а, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року.

У довідці ПАТ «ПІВНГЗК» №318/2 від 09.06.2023 року зазначено про те, що атестацію робочих місць підтверджено: наказом № 652 від 30.05.2006 року, наказом № 1368 від 23.07.2010 року.

Проте період роботи позивача на посаді машиніста конвеєра, зайнятий транспортуванням гарячих обкотишів, машиністи конвеєрів зайняті транспортуванням гарячого агломерату та обкотишів, але у період з 25.02.2010 року по 27.12.2010 року, та в період з 01.01.2011 року по 08.12.2011 року зазначені у довідці №318/2 від 09.06.2023 року як пільговий стаж за Списком №1, і стаж роботи на посаді машиніста конвеєра, зайнятий транспортуванням гарячих обкотишів, машиністи конвеєрів зайняті транспортуванням гарячого агломерату та обкотишів у період з 25.02.2010 року по 19.12.2011 року належним чином підтверджений відомостями з трудової книжки.

Відповідно до довідки ПАТ «ПІВНГЗК» №318/2 від 09.06.2023 року, за даними обліку робочого часу пільговий стаж за Списком № 1 ОСОБА_1 становить: за 2010 рік 10 місяців 3 дні, за 2011 рік - 11 місяців 8 днів.

Таким чином період роботи позивача з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року на посаді машиніста конвеєра, машиніст конвеєра, зайнятий на дробленні, подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію дробильної фабрики (на правах цеху) виробництво: підготовка руд, протягом повного робочого дня в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та період роботи з 28.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 09.12.2011 року по 19.12.2011 року машиністом конвеєра, зайнятим транспортуванням гарячих обкотишів виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів № 2 цеху по виробництву обкотишів № 1, протягом повного робочого дня в ПРАТ «ПІВНГЗК» має бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1.

У зв`язку з вищезазначеним пільговий стаж позивача за Списком №1 з урахуванням періоду роботи складає 5 років 1 місяць 7 днів з наступного розрахунку: період роботи з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року (0 років 3 місяці 15 днів) + період роботи з 16.02.1999 року по 11.02.2002 року (2 роки 11 місяців 27 дні) + період роботи з 25.02.2010 року по 19.08.2010 року ( 0 років 5 місяців 25 днів) + період роботи з 20.08.2010 року по 19.12.2011 року (1 рік 4 місяці 0 днів) = 5 років 1 місяць 7 днів.

Проте з рішення №98 від 11.10.2023 року слідує, що відповідачем розраховано стаж роботи за списком №1 у розмірі 4 роки 0 місяців 1 день (враховано період роботи з 16.02.1999 року по 13.06.1999 року (0 років 3 місяці 27 днів), з 20.03.2000 року по 11.02.2002 року (1 рік 10 місяців 22 дні), з 25.02.2010 року по 27.12.2010 року (0 років 10 місяців 5 днів), з 01.01.2011 року по 08.12.2011 року (0 років 11 місяців 15 днів).

Щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 року з підстав відсутності необхідного пільгового стажу для призначення пенсії, суд зазначає про таке.

Відповідно до п.1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Також згідно з пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ (у редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», далі Закон № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До внесення змін Законом № 213-VIII у статтю 13 Закону № 1788-ХІІ було встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Тобто Законом №213-VIII віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року набували право на пенсію по досягненню 50 років. Закон №213-VIII набув чинності з 01.04.2015 року.

У свою чергу Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 року (далі Закон №2148-VIII), Закон №1058-IV доповнено розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».

Зокрема, пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Разом з цим Законом №2148-VIII, у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV, де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком № 1, почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції Закону № 213-VIII та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у редакції Закону № 2148-VIII. Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".

Конституційний Суд України у вказаному рішенні, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

За змістом пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам».

Відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Враховуючи те, що позивач має повні 5 років пільгового стажу за Списком №1, тобто не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці для жінок, тому вона має право на пенсію за віком за Списком №1 зі зменшенням віку на 6 років 8 місяців, тобто у віці 48 років 4 місяці (55 років згідно ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 6 років 8 місяців = 48 років 4 місяці).

Станом на 03.10.2023 року позивач мала вік 51 рік 5 місяців, загальний страховий стаж 28 років 11 місяців 6 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком №1 - 5 років 1 місяць 7 днів, що дає право на пенсію за віком зі зменшенням віку на 6 років 8 місяців, тобто у 48 років 4 місяці. Тому вона має право на пенсію за віком зі зменшенням віку за Списком №1 відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Таким чином рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 98 від 11.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-ХП, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Відповідно ч.1 до ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії 03.10.2023 року, більше ніж через 3 місяці з дня досягнення пенсійного віку. Таким чином згідно вимог ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідач зобов`язаний призначити пенсію за віком з дня звернення за пенсією, тобто з 03.10.2023 року.

Водночас, з приводу позовних вимог зобов`язального характеру, які заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, суд зазначає про таке.

Як вже було вказано у цьому рішенні, за результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі за принципом екстериторіальності розгляд заяви позивача від 03.10.2023 року №3708 було розподілено на відділ пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Тобто, розгляд заяви позивачки від 03.10.2023 року №3708 та прийняття відповідного рішення здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Відтак, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

Отже, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволенню не підлягають.

З урахуванням наведеного, порушені права та законні інтереси позивачки належить відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 спірні періоди роботи до пільгового стажу роботи по Списку №1, а також призначити, нарахувати та виплати ОСОБА_1 з 03.10.2023 року пенсію за віком за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

В даному випадку не є належним способом захисту зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.10.2023 року про призначення пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, оскільки суд вирішив відновити порушені права позивача шляхом зобов`язання останнього призначити, нарахувати та виплати позивачу пенсії за Списком №1.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінуючи всі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв всупереч чинному законодавству України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, а тому виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 1211,20 грн.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 968,96 грн.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72-77, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 98 від 11.10.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-ХП, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за Списком №1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення період роботи: з 01.11.1998 року по 15.02.1999 року на посаді машиніста конвеєра, зайнятого на дробленні, подрібленні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію, на дробильній фабриці (на правах цеху) виробництво: підготовка руд ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг; з 14.06.1999 року по 19.03.2000 року на посаді машиніста конвеєра, машиніст конвеєра, зайнятий на дробленні, подрібнюванні, помелі руди чорних металів, нерудних копалин що містять у пилу 2 проценти і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію дробильної фабрики (на правах цеху) виробництво: підготовка руд, протягом повного робочого дня в ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг; з 28.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 09.12.2011 року по 19.12.2011 року машиніста конвеєра, зайнятим транспортуванням гарячих обкотишів виробничої дільниці огрудкування та випалювання обкотишів № 2 цеху по виробництву обкотишів № 1 ПРАТ ПІВНГЗК;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, ) з 03 жовтня 2023 року призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком за Списком №1 відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна