Справа № 460/15879/23
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/15879/23 пров. № А/857/23396/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року, ухвалене суддею Недашківською К.М. у м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/15879/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідачки податковий борг в сумі 4491,02 грн.

03 листопада 2023 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач передчасно звернувся з позовом про стягнення податкового боргу з відповідачки, який виник внаслідок несплати відповідачкою податкових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб, оскільки, податкові зобов`язання є не узгодженими, Суд встановив, що відповідачка не отримала податкового повідомлення-рішення про визначення податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, оскільки, позивач направив податкове повідомлення-рішення не на адресу місцезнаходження відповідачки, згідно із даними демографічного реєстру.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що податкове повідомлення-рішення про визначення податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб надіслав відповідачці на податкову адресу, яка зазначена в реєстраційних даних платника податків в податковій службі за неосновним місцем обліку: АДРЕСА_1 .

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 07.07.2017 року позивач прийняв податкове повідомлення-рішення № , яким визначив відповідачці податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 4491 грн 02 коп., яке у липні 2017 року надіслав на адресу відповідачки: АДРЕСА_2 .

Зазначене податкове повідомлення-рішення не оскаржувалося відповідачкою в адміністративному та судовому порядку.

30 січня 2018 року позивач прийняв податкову вимогу № 1703-17, яку у лютому 2018 року надіслав відповідачці на адресу: АДРЕСА_3 .

У зв`язку із тим, що відповідачка не сплатила узгоджену суму грошового зобов`язання позивач звернувся із позовом про стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з п. п. 58.2, 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 14.1.175 ст.14 ПК України податковим боргом вважається сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Апеляційний суд з`ясував, що податкове повідомлення-рішення № від 07.07.2017 року надіслане на адресу відповідачки: АДРЕСА_4 , однак поштове відправлення повернулося на адресу позивача із відміткою поштового відділення зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Податкова вимога від 30.01.2018 року № № 1703-17 надіслана на адресу відповідачки: АДРЕСА_3 .

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України, податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Апеляційний суд встановив, що, відповідно до службової записки від 25.05.2023 відповідачка з 22.01.1997 року перебуває на обліку в податковій службі за адресою: АДРЕСА_3 .

Адреса реєстрації відповідачки (податкова адреса) за даними відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податку є: АДРЕСА_3 .

Як зазначено вище, податкове повідомлення-рішення № від 07.07.2017 року надсилалось відповідачці не на податкову адресу.

В такому випадку, відповідно до статті 42 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважаються неврученим, а визначене у ньому податкове зобов`язання неузгодженим.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що у відповідачки не виник податковий борг, а тому позивач безпідставно звернувся із цим позовом в суд.

Вказані висновки є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2023 року в справі № 460/15879/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених статтею 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська