Справа № 120/14699/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 березня 2024 р. Справа № 120/14699/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 14 серпня 2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21 серпня 2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на відсутність у нього необхідного страхового та пільгового стажу. Зокрема до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Окрім того, цим рішенням до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року відповідно до архівних довідок № К/19/58647/01-19 від 03 серпня 2023 року та № К 19/58645/01-19 від 03 серпня 2023 року та трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня пільгова довідка згідно з додатком № 5, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1993 року № 637.

Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним, а тому звернувся до суду з цим позовом з вимогами про його скасування та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 27 травня 2023 року, зарахувавши до трудового (страхового) та пільгового стажу періоди його роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року.

Ухвалою від 27 вересня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

13 жовтня 2023 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ОСОБА_1 14 серпня 2023 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Згідно з підпунктом 4.2 розділу 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З огляду на вказані вище приписи Порядку оскаржуване у цій справі рішення приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Так, за долученими документами до страхового та пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи на території російської федерації з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються: в) щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

В той же час, російською федерацією 11 червня 2022 року було прийнято закон № 175-ФЗ (мовою оригіналу) "О денонсации Российской Федерацией Соглашения о гарантиях прав граждан государств - участников Содружества Независимых Государств в области пенсионного обеспечения", який відповідно до статті 2 вказаного закону набрав чинності 30 червня 2022 року. Отже, відповідно до статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року російська федерація з 01 січня 2023 року не є державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак дія вказаної угоди між Україною та російською федерацією припинилась внаслідок виходу з Угоди одного з підписантів, а саме російської федерації, з 01 січня 2023 року. Внаслідок виходу з вказаної угоди України Угода від 13 березня 1992 року припинила дію з 19 червня 2023 року щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.

З огляду на це до страхового стажу зараховуються лише періоди роботи (служби) на території російської федерації по 31 грудня 1991 року. Таким чином, страховий стаж ОСОБА_1 склав 28 років 3 місяці 28 днів (при необхідних 30), а пільговий стаж у позивача взагалі відсутній. За наведених обставин, на думку представника цього відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

30 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, у якому представник цього пенсійного органу також заперечує щодо задоволення позовних вимог. Такий відзив обгрунтований тими ж доводами, що і відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. При цьому представник цього пенсійного органу також наполягає на відмові у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

14 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21 серпня 2023 року № 28 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зі змісту цього рішення слідує, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового та пільгового стажу.

Так, до страхового стажу не зараховано періоди роботи ОСОБА_1 з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Також вказаним рішенням до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року відповідно до архівних довідок № К/19/58647/01-19 від 03 серпня 2023 року та № К 19/58645/01-19 від 03 серпня 2023 року та трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня пільгова довідка згідно з додатком № 5, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1993 року № 637.

Водночас у цьому рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 28 років 3 місяці 28 днів при необхідному стажі не менше 30 років, а пільговий стаж у ОСОБА_1 взагалі відсутній.

Визначаючись із заявленими позовними вимогами, суд зважає на таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом а досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Статтею 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років (частина 2 статті 26 Закону № 1058-IV).

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 28 від 21 серпня 2023 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком зокрема з підстав недостатності у нього необхідного страхового стажу та у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Оцінюючи правомірність таких аргументів пенсійного органу, суд враховує те, що права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення").

23 грудня 2022 року набрав чинності Закон України від 01 грудня 2022 року № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" передбачено вихід України з Угоди від 13 березня 1992 року. Крім того, з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді від 13 березня 1992 року.

Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у російській федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Офіційні документи, видані компетентними органами російської федерації, приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку шляхом проставлення апостилю.

Водночас за результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року.

Таким чином, оскільки позивач набув спірний стаж до вказаної дати, тому суд розглядає справу за нормами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі з урахуванням положень Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 цієї Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Статтею 7 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода від 14 січня 1993 року) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Аналіз наведених положень Угоди від 14 січня 1993 року діє підстави дійти висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання, пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві, зареєстрованому на території російської федерації після 13 березня 1992 року, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року № 290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Тобто обчислення стажу роботи позивача здійснюється згідно із законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась його трудова діяльність.

29 листопада 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Відтак припинення участі російської федерації в Угоді, так само як і постанова Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" не є підставою для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача періодів його роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, адже такий стаж набутий позивачем до прийняття відповідних рішень.

А тому стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, повинні враховуватися при встановленні права особи на пенсію та її обчислення.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

В даному випадку позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право ОСОБА_1 на пенсійні виплати не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача на території російської федерації.

Що ж стосується підстав незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 окремих періодів його роботи, то варто врахувати наступне.

З оскаржуваного рішення слідує, що до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року відповідно до архівних довідок № К/19/58647/01-19 від 03 серпня 2023 року та № К 19/58645/01-19 від 03 серпня 2023 року та трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки відсутня пільгова довідка згідно з додатком № 5, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1993 року № 637.

При цьому підстави незарахування до пільгового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року у рішенні пенсійного органу не наведено.

Натомість позивач у позовній наполягає на зарахуванні і до пільгового стажу саме цих періодів роботи, а не тих, які не зараховано пенсійним органом у рішенні (з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року). При цьому зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не оскаржує рішення про відмову в призначенні пенсії з підстав незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року.

Водночас суд не вбачає підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, на чому наполягає позивач у позовній заяві, оскільки таким періодам роботи позивача оскаржуваним рішенням оцінка не надавалася, а суд не може перебирати на себе функції пенсійного органу та надавати оцінку підставам для зарахування такого періоду роботи до пільгового стажу позивача, позаяк це є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного фонду України.

За таких обставин суд доходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 21 серпня 2023 року № 28 слід визнати протиправним та скасувати в частині, що стосується відмови в призначенні пенсії з підстав незарахування до трудового (страхового) стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року.

Як наслідок, позовні вимоги щодо зобов`язання пенсійний орган зарахувати до трудового (страхового) стажу згадуваних вище періодів також підлягають задоволенню.

Водночас відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до трудового (страхового) стажу зазначені вище періоди роботи ОСОБА_1 , адже права позивача в даному випадку порушено саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а тому саме цей пенсійний орган і повинен відновити порушені права позивача.

Також відсутні підстави для зобов`язання пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV з огляду на таке.

Відповідно до частини пункту 8 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацами другим - третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 2 частини другої цієї статті.

Судом установлено, що станом на день звернення позивача до пенсійного органу за призначанням пенсії йому виповнилося 55 років, а його страховий стаж становив 28 років 3 місяці 28 днів.

При цьому в ході судового розгляду встановлено, що періоди роботи ОСОБА_1 з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу.

Водночас у ОСОБА_1 відсутній необхідний пільговий стаж (12 років 6 місяців) для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а позивачем не оскаржено рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії з підстав незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 27 березня 1989 року по 11 березня 2002 року (в зарахуванні якого відмовлено оскаржуваним рішенням).

За таких обставин суд не може зобов`язати пенсійний орган призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах.

Відтак вимога щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV задоволенню не підлягає.

А тому позов слід задовольнити у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому судовому рішенні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 18 вересня 2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, а тому на його користь слід стягнути 536,80 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивача, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача слід пропорційно стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі по 268,40 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 28 від 21 серпня 2023 року в частині, що стосується відмови в призначенні пенсії за віком з підстав незарахування до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 22 березня 2002 року по 20 грудня 2003 року, з 22 грудня 2003 року по 16 листопада 2004 року, з 18 листопада 2004 року по 15 вересня 2005 року, з 19 жовтня 2005 року по 15 вересня 2006 року, з 17 жовтня 2006 року по 28 червня 2007 року, з 10 серпня 2007 року по 17 червня 2008 року, з 18 червня 2008 року по 26 червня 2009 року та з 19 серпня 2009 року по 27 червня 2010 року, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 серпня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: 88008, Закарпатська обл., м. Ужгород, площа Народна, буд. 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 20453063)

Рішення суду в повному обсязі складено 28.03.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович