Справа № 240/1419/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2024-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Житомир

справа № 240/1419/24

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

Брусилівська селищна рада Житомирського району Житомирської області звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати дії старшого державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Драгальчук А.Ю. щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ВП №73061986) від 12.12.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ВП №73061986) від 12.12.2023 винесену старшим державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Драгальчук А.Ю.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Житомирським окружним адміністративним судом 23.09.2022 прийнято рішення у справі №240/8994/22 відповідно до якого зобов`язано Брусилівську селищну раду Брусилівського району Житомирської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 07.02.2022 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га з послідуючою передачею у власність для ведення підсобного господарства, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:8103 площею 117,9742 га на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

18 жовтня 2023 року старшим державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Драгальчук А.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73061986.

Позивач вказує, що станом на момент відкриття виконавчого провадження ВП №73061986 до Брусилівської селищної ради копія рішення суду у справі №240/8994/22 не надходила. При цьому позивач зазначає, що про ухвалення вказаного рішення селищній раді стало відомо після надходження клопотання про встановлення судового контролю від 09.10.2023.

В подальшому, на сорок восьмій сесії Брусилівської селищної ради 8 скликання 20.10.2023 прийнято рішення за №1858 за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 07.02.2022.

Тому витрати виконавчого провадження були понесено в результаті зловживання заявником своїми правами, а не в результаті невиконання селищною радою рішення суду.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі Діловодство спеціалізованого суду, електронний документ (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12 березня 2024 року) доставлена в електронний кабінет відповідача 12 березня 2024 року о 19 год 49 хв, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідач у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття виконавчого провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.18064/24), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що 18.10.2023 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження простим поштовим відправленням за адресами, які зазначені у виконавчому документі. У пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Цього ж дня державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору та постанову про мінімальні витрати, копії яких направлено боржнику.

Вказує, що 13.11.2023 до відповідача надійшов лист від 08.11.2023 №04-26/2079/23 за підписом ОСОБА_2 , в якому Брусилівська селищна рада на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" просила закінчити виконавче провадження №73061986 щодо виконання виконавчого листа №240/8994/22, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, як такого о фактично виконаний до відкриття виконавчого провадження. До листа додано завірену копію листа від 26.10.2023 №04-26/1992/23 адресованого гр. ОСОБА_1 про повторний розгляд звернення ОСОБА_1 , та копію рішення сорок восьмої сесії Брусилівської селищної ради восьмого скликання №1858 від 20.10.2023.

З огляду на викладене відповідач звертає увагу суду, що боржник виконав рішення суду після відкриття виконавчого провадження. Тому 12.12.2023 державним виконавцем винесена постанова про стягнення витрат виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження простим поштовим відправленням.

Відповідач наголошує, що до оскаржуваної постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 12.12.2023 включено виключно витрати понесені на оформлення та організацію виконавчих дій з відкриття виконавчого провадження, надіслання пошти та плата за користування АСВП. Таким чином, витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій. Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

Згідно з ухвалою суду від 27.03.2024 у задоволенні заяви позивача про збільшення позовних вимог відмовлено.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2022 №240/8994/22 позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема :

- зобов`язано Брусилівську селищну раду Брусилівського району Житомирської області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 07.02.2022 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га з послідуючою передачею у власність для ведення підсобного господарства, яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :05:000:8103 площею 117,9742 га на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області.

01.06.2023 Житомирським окружним адміністративним судом у справі №240/8994/22 видано виконавчий лист.

Старшим державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Драгальчук А.Ю. винесено постанову від 18.10.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП №73061986 з виконання виконавчого листа №240/8994/22, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 01.06.2023.

Окрім того, 18.10.2023 старшим державним виконавцем прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі розміром 135,87 грн.

Також, 18.10.2023 старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника - Брусилівської селищної ради виконавчого збору в сумі розміром 26800,00 грн.

Листом від 08.11.2023 за вих.№04-26/2079/23 Брусилівська селищна рада Житомирського району Житомирської області повідомила відповідача щодо обставин виконання виконавчого листа №240/8994/22, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 01.06.2023. В зазначеному повідомленні вказано, що на засіданні сорок восьмої сесії Брусилівської селищної ради 8 скликання, 20.10.2023 прийнято рішення за №1858 за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 07.02.2022.

12 грудня 2023 року старшим державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Драгальчук А.Ю. винесено постанову у ВП №73061986 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 135,87грн.

Також 12 грудня 2023 року старшим державним виконавцем винесено постанову у ВП №73061986 про стягнення з боржника - Брусилівської селищної ради виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії старшого державного виконавця щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ВП №73061986) від 12.12.2023 та саму постанову протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюються примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.3 вказаного Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Матеріали справи свідчать, що на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 16.10.2023 надійшла заява ОСОБА_1 про примусове виконання рішення суду у справі №240/8994/22 на підставі виконавчого документу №240/8994/22 від 01.06.2023.

Як наслідок, на виконання вимог положення Закону №1404-VIII винесено постанову від 18.10.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП №73061986, разом з тим винесено постанови про стягнення витрат виконавчого провадження (про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження) у розмірі 135,87 грн та про стягнення виконавчого збору у розмірі 26800,00 грн.

Згідно з частиною шостої статті 26 Закону №1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною третьої статті 27 даного Закону визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як встановлено частиною четвертою статті 27 Закону №1404-VIII постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Тобто, виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом №1404-VІІІ, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження, після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Детальний порядок стягнення виконавчого збору виконавцем визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція №512/5).

Пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції №512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

З огляду на системний аналіз наведених норм права, стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Отже, суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження, одночасно, в безумовному порядку, державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору (якщо його стягнення передбачено Законом) та про стягнення витрат виконавчого провадження, перелік яких визначений Інструкцією №512/5.

Що стосується правомірності прийняття державним виконавцем постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 12.12.2023, суд зазначає наступне.

Згідно з п.1 розділу VI Інструкції №512/5 фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження», використання яких здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №554.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції №512/5 передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, приймається виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня.

Мінімальними витратами виконавчого провадження є плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрати, пов`язані з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження: стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). В свою чергу, витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження, як виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження», затверджені види та розміри витрат виконавчого провадження.

За змістом розділу І наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» видами витрат виконавчого провадження є: 1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; 9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 1наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017 №954/5 «Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження» розмір плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями становить 69 грн 00 коп (з урахуванням ПДВ) за кожне відкрите виконавче провадження.

Таким чином, за змістом наведених норм, у постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження обов`язково повинні бути зазначені види витрат та суми таких витрат виконавчого провадження.

В свою чергу, як свідчить зміст постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №73061986 від 18.10.2023, державним виконавцем зазначено види витрат та суми таких витрат, загалом у сумі розміром 135,87 грн.

При цьому Закон №1404-VIII та наведені нормативні акти не покладають на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сума витрат пов"язаних з організацією та проведенням виконавчих дій у розмірі 135,87 грн, визначена в постанові про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП №73061986 від 12.12.2023, як і окремі її складові, за своїм змістом відповідають вимогам Закону №1404-VIII, Інструкції №512/5 та наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2830/5 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження».

Також суд вказує, що згідно з положень Закону №1404-VІІІ та Інструкції №512/5, витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції, друк документів тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

У свою чергу, матеріали справи свідчать, що постановою від 12.12.2023 закінчено виконавче провадження ВП №73061986 на підставі вимог п.9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналізуючи наведені положення Закону №1404-VIII та Інструкції № 512/5, суд дійшов висновку, що стягнення витрат виконавчого провадження, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження, виконавець зобов`язаний зазначити зокрема про стягнення з боржника суми витрат виконавчого провадження у тому числі мінімальні. Тобто, стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

При цьому, у розумінні положень Закону №1404-VIII примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі №480/3452/19 зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, стягнення виконавчого збору та витрат зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчих витрат є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Суд наголошує, що згідно з частиною 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що постанова від 12.12.2023 про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 135,87 грн, винесені в межах виконавчого провадження №73061986 є такою, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження»; державний виконавець, приймаючи спірну постанову, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування таких постанов у судовому порядку.

Суд зазначає, що позивач помилково просить також визнати протиправними дії старшого державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Драгальчук А.Ю. щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (ВП №73061986) від 12.12.2023, оскільки у даному випадку права та законні інтереси позивача, як боржника, можуть порушуватись саме прийняттям постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, а не діями державного виконавця щодо їх винесення.

Крім того, публічно-правовий спір між сторонами виник у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення (органом ДВС) при здійсненні владних управлінських функцій, а не певних юридично значимих дій, які можуть бути предметом судового оскарження окремо від цього рішення.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача також слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Підсумовуючи наведене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (вул. Небесної Сотні, 2, смт Брусилів,Житомирська обл., Житомирський р-н,12601, ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (майдан Соборний, 1, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10014, 4) про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6. ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 28 березня 2024 року.

Суддя А.В. Горовенко