Справа № 420/29637/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/29637/23

Перша інстанція: суддя Харченко Ю.В.,

повний текст судового рішення

складено 04.01.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 у справі №420/29637/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 24.07.2023 №ПШ020259

У С Т А Н О В И В:

30.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області від 24.07.2023 №ПШ020259 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його не повідомлено про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт. Під час розгляду справи Укртрансбезпекою не викликано водія транспортного засобу. Крім того, на думку позивача, спірну постанову від 24.07.2023 №ПШ020259 оформлено із порушенням Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.

Не погоджуючись із заявленими ОСОБА_1 в позовній заяві вимогами відповідачем до окружного адміністративного суду подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що за наслідком перевірки транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_1 , виявлено порушення, відповідальність за яке передбачено абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме здійснення перевезення вантажів без особистої картки водія до цифрового тахографу та протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу. Відповідач стверджує, що ним було направлено рекомендованим листом із повідомленням на адресу позивача запрошення про розгляд справи. Натомість, вимоги Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, не зобов`язують контролюючий орган встановлювати факт отримання такого повідомлення. Крім того, на думку суб`єкта владних повноважень, оскаржувана постанова від 24.07.2023 №ПШ020259 відповідає формі, яка є додатком до Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 у справі № 420/29637/23 у задоволенні адміністративного позов ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказав, що під час розгляду справи позивачем не спростовано виявленого контролюючим органом порушення законодавства про автомобільний транспорт. Оскільки, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажів без оформлення усіх документів, та непред`явлення їх інспекторам Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки, окружний адміністративний суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до автомобільного перевізника адміністративного-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт. При цьому, процедуру розгляду справи та прийняття постанови від 24.07.2023 №ПШ020259 суб`єктом владних повноважень не порушено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що його не повідомлено про розгляд справи щодо накладення адміністративно-господарського штрафу. На думку скаржника, не вручення органом поштового зв`язку особі поштового відправлення із запрошенням на розгляд справи не надає суб`єкту владних повноважень здійснювати розгляд справи. Також, ОСОБА_1 зауважує, що водій транспортного засобу взагалі не зобов`язаний був мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. Крім того, позивач відмічає, що спірну постанову від 24.07.2023 №ПШ020259 оформлено із порушенням Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом Укртрансбезпекою до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 04.01.2024 у справі №420/29637/23. Натомість, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 уважає необґрунтованими.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 23.06.2023 посадовими особами Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі М-14 «Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв» 233км., проведено перевірку транспортного засобу марки MAN TGX18.440, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно із фактичними обставинами справи, на транспортний засіб марки MAN TGX18.440, державний номер НОМЕР_1 установлено тахограф.

Водієм транспортного засобу є ОСОБА_2 , а власником ОСОБА_1 .

За наслідком вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №320578 від 23.06.2023, у якому зазначено про перевезення вантажів без документів, перелік яких наведено в статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме у водія немає особової картки та протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт контролюючим органом винесено постанову №ПШ020259 від 24.07.2023 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000грн.

Не погодившись із таким актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить із такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Аналіз положень Закону України «Про автомобільний транспорт» дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

07.09.2005 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» від №2819-ІV.

Норми вказаного нормативно-правого акту набрали чинності з 11.10.2005.

Відповідно до Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» Україна приєдналася до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), укладеної 01.07.1970 в м. Женева.

На виконання вимог Закону України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» було прийнято низку підзаконних нормативно-правових актів, зокрема, 11.07.2007 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №914 «Про виконання Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)», якою Міністерство транспорту і зв`язку визначено органом, що забезпечує надання інформації з питань обладнання транспортних засобів, які призначаються для міжнародних автомобільних перевезень (далі - транспортні засоби), контрольними приладами (тахографами) реєстрації режимів праці та відпочинку водіїв. Також, разом з іншими суб`єктами владних повноважень указане Міністерство було зобов`язане визначити вимоги, яким повинні відповідати ці прилади, а також порядок їх використання, а також розробити і подати у двомісячний строк Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо обладнання транспортних засобів такими приладами.

Надалі, Міністерством транспорту та зв`язку розроблено і наказом від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

За правилами пункту 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 №385, її положення поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 1.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, передбачено, що воно розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Відповідно до пункту 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами (пункт 6.1. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340).

За умовами пункту 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Пунктом 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 40, передбачено, що пункт 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, (щодо обладнання вантажних автомобілів тахографами) набирає чинності з 01.06.2015.

Отже, з 01.06.2015 набула чинності вимога щодо наявності тахографа у транспортному засобі при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн. У разі якщо такого пристрою немає, водій повинен мати індивідуальну контрольну книжку водія.

Аналогічний підхід щодо застосування наведених норм Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затверджену, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 №385 та Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010 № 340, викладено у постановах Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 440/17062/21, від 14.12.2023 у справі № 340/5660/22.

Також, у постанові від 11.02.2020 у справі № 820/4624/17 Верховний Суд зауважував на тому, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що здійснюючи внутрішнє перевезення вантажу водій транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 повинен був мати при собі та пред`явити перевіряючим протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Вищевикладене спростовує доводи позивача про те, що під час здійснення внутрішніх перевезень водій транспортного засобу не зобов`язаний мати протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

Отже, беручи до уваги наведене, а також те, що на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу не було протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, колегія суддів дійшла висновку, що спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ020259 від 24.07.2023 контролюючим органом прийнято цілком правомірно.

Стосовно доводів скаржника щодо його повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

З матеріалів справи убачається, що 07.07.2023 відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на ім`я сформовано запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт №51097/33/24-23, у якому викладено прохання прибути ОСОБА_3 24.07.2023 до відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області для участі в розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Колегією суддів установлено, що таке запрошення контролюючим органом завчасно було надіслано на адресу ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 .

Натомість, у зв`язку із неможливістю вручення поштової кореспонденції адресату органом поштового повернуто було повернуто конверт до відправника із відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

З урахуванням установлених фактичних обставин, колегія суддів зазначає, що суб`єктом владних повноважень виконано свій обов`язок із повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Однак, із незалежних від контролюючого органу причин поштова кореспонденція позивачу вручена не було.

Між тим, суд апеляційної інстанції відмічає, що не отримання поштової кореспонденції можливе з огляду на пасивну поведінку самого ОСОБА_4 .

Такого висновку апеляційний адміністративний суд дійшов з урахуванням того, що в позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 адресу для листування визначено: АДРЕСА_1 . Водночас, жодна із надісланих судом апеляційної інстанції на самостійно визначену позивачем адресу поштова кореспонденція ОСОБА_1 отримана не була та повернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду із відміткою органу поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів зауважує, що в обґрунтування власної позиції позивач посилається на наявність формальних підстав, які, на його думку, є достатніми для визнання протиправною та скасування постанови відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.07.2023 №ПШ020259.

При цьому, жодних доказів на спростування виявленого фахівцем контролюючого органу порушення до матеріалів справи не додає.

Суд апеляційної інстанції відхиляє також довід скаржника стосовно того, що спірна постанова відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 24.07.2023 №ПШ020259 не містить норму законодавства, яку порушено позивачем, адже в такому індивідуальному акті міститься посилання на абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У спірних правовідносинах транспортним засобом, який належить позивачу здійснювалось перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що в спірному індивідуальному акті зазначено норму, яку в досліджуваних правовідносинах порушено позивачем, а тому відповідні твердження ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Відтак, установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі мотиви не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 у справі №420/29637/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 24.07.2023 №ПШ020259 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло Ю.В. Осіпов