Справа № 580/1367/21
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2024-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року

м. Київ

справа № 580/1367/21

адміністративне провадження № К/9901/32352/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 (головуючий суддя Глущенко Я.Б., судді Пилипенко О.Є., Черпіцька Л.Т.)

у справі №580/1367/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області), в якій просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20.10.2020 №60 про перерахунок пенсії згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у частині неврахування при визначенні пенсії за період страхового стажу після 01.01.2004 заробітної плати на території радіоактивного забруднення за червень-вересень 1986 року згідно зі статтею 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та непризначення підвищення за понаднормовий стаж згідно з частиною 2 статті 56 вказаного Закону;

1.2. зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з 01.01.2020 згідно з частиною 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- виходячи із заробітної плати на території радіоактивного забруднення за червень-вересень 1986 року з додаванням на заробітку на основній роботі за документами пенсійної справи при розрахунку частини пенсії за період страхового стажу після 01.01.2004 згідно зі статтею 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- з підвищенням розміру пенсії згідно з частиною 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років на 22% заробітку згідно з пунктом 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

1.3. зобов`язати відповідача з 01.01.2020 виплачувати позивачу пенсію відповідно до пункту 4 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої є вищим, доплативши недоотриману пенсію з урахуванням проведених виплат.

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 позов задоволено частково.

2.1. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 20.10.2020 в частині неврахування норм частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час обчислення пенсії за період з 01.01.2004 до 15.04.2012 з підвищенням її розміру згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років.

2.2. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2020 з підвищенням її розміру згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років за період з 01.01.2004 до 15.04.2012 згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією.

2.3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

3. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.04.2021 скасовано.

3.1. Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

3.2. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 20.10.2020 №60 в частині неврахування норм частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час обчислення пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її розміру згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років.

3.3. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року з підвищенням її розміру згідно з частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 20 років згідно з частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією.

3.4. У решті позову відмовлено.

4. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено наступні фактичні обставини:

4.1. З 11.04.2001 позивачу призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

4.2. З 01.01.2004, дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу.

4.3. Станом на 01.07.2019 розмір пенсії позивача становив 2675,02 грн, розрахований із заробітної плати (5246,02 грн) помноженої на коефіцієнт стажу (0,42667) плюс доплата за понаднормативний стаж роботи 17 років та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, що належать до 2 категорії.

4.4. Вважаючи, що зазначений розрахунок проведений без врахування понаднормативного стажу у розмірі 22 роки та без врахуванням заробітку за роботу на території радіоактивного забруднення за червень - вересень 1986 року, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку.

4.5. За результатами розгляду такої заяви листом від 03.01.2020 ГУ ПФУ в Черкаській області повідомило, що проведення перерахунку призведе до зменшення розміру пенсії, а тому його проведення недоцільне.

4.6. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

4.7. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №580/424/20 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Черкаській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 19.12.2019 щодо перерахунку пенсії та зобов`язано повторно розглянути зазначену заяву у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

4.8. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 мотивувальну частину рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 змінено. У решті рішення суду залишено без змін.

4.9. На виконання вказаного рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивача від 19.10.2019 та прийняв рішення від 20.10.2020, яким здійснено обрахунок пенсії позивача за двоскладовою формулою у розмірі 2293,57 грн Також визначено доплату до встановленого розміру пенсії в сумі 652,83 грн.

4.10. 12.10.2021 позивач звернувся до відповідача із листом, в якому зазначив, що йому протиправно не враховано розмір пенсії за другою складовою з урахуванням статей 56, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - № 796-XII).

4.11. Листом від 26.02.2021 відповідач повідомив позивача, що для застосування частини 2 статті 56 Закону № 796-XII для обрахунку пенсії за другою складовою підстави відсутні.

4.12. Не погоджуючись із правильністю здійсненого обрахунку пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.

5. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з того, що відповідачем протиправно не враховано норми частини 2 статті 56 Закону № 796-XII під час обчислення пенсії за період з 01.01.2004 до 15.04.2012, оскільки частиною 2 статті 27 Закону №1058 надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058-IV або спеціальним Законом № 796-XII. Щодо позовних вимог про скасування рішення у частині неврахування при визначенні пенсії за період страхового стажу після 01.01.2004 заробітної плати на території радіоактивного забруднення за червень-вересень 1986 року згідно зі статтею 57 Закону № 796-XII, суд виходив з того, що розрахунок розміру пенсії та врахування певних складових є дискреційними повноваженнями відповідача. Крім того вказано, що спірне рішення та матеріали справи не містять доказів, що відповідачем під час обрахунку пенсії взято середній заробіток за інший, ніж червень-вересень 1986 року, період.

6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що правові підстави для врахування заробітку, отриманого позивачем у період з червня по вересень 1986 року за роботу на території радіоактивного забруднення, при здійсненні розрахунку пенсії на підставі положень частини 1 статті 27 Закону №1058-IV, на яку посилається позивач, відсутні. При цьому зазначено, що з урахуванням положень Закону України №2148-VІІІ, перерахунок пенсії з 01.03.2019 проведений відповідачем із застосуванням середньої заробітної плати (дохода) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та коефіцієнта збільшення в розмірі 1,17.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

7. ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити і цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

7.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та допущення ними порушень норм процесуального права. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не були враховано правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 28.02.2019 у справі №560/359/17 та від 03.10.2019 у справі №676/5258/16-а.

7.2. Позивач звернув увагу на те, що судом фактично було ухвалено повторне рішення про відмову у визначенні заробітку за роботу у зоні відчуження при перерахунку пенсії згідно з частиною 1 статті 27 Закону №1058-IV, яка вже була розглянута в іншій справі №580/424/20. Натомість спір щодо пільгового обчислення заробітку у цій справі не вирішено. Вважає, що при вирішенні спору мали бути застосовані частина 2 статті 27 Закону №1058-IV та стаття 57 Закону № 796-XII щодо можливості врахування заробітку за роботу у зоні відчуження саме у разі обчислення пенсії на умовах Закону №1058-IV.

7.3. Також позивач звернув увагу, що судом апеляційної інстанції взагалі не розглянуто позовну вимогу щодо зобов`язання відповідача з 01.01.2020 виплачувати позивачу пенсію відповідно до пункту 4 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої є вищим, доплативши недоотриману пенсію з урахуванням проведених виплат.

8. У відзиві на касаційну скаргу пенсійний орган просив залишити касаційну скаргу без задоволення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

9. Під час розгляду касаційної скарги колегія суддів враховує приписи частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

10. Із доводів цієї касаційної скарги вбачається, що позивач вказує на помилково розглянуті вимоги судом апеляційної інстанції щодо розрахунку розміру пенсії на підставі частини 1 статті 27 Закону №1058-IV, при цьому не була надана правова оцінка спірним правовідносинам щодо обрахунку розміру пенсії за двоскладовою формулою відповідно до частини 2 статті 27 Закону №1058-IV.

11. Суд вважає такі доводи скаржника обґрунтованими, оскільки оцінку доводів позивача щодо обрахунку пенсії, виходячи із заробітку за роботу в зоні відчуження, судом апеляційної інстанції здійснено через положення частини 1 статті 27 Закону №1058-IV, що відповідає заявленим вимогам у справі №580/424/20, тоді як вимоги позивача у межах цього спору базуються на частині 2 статті 27 Закону №1058-IV. Таким чином, є підстави вважати, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що «правові підстави для врахування заробітку, отриманого позивачем у період з червня по вересень 1986 року за роботу на території радіоактивного забруднення, при здійсненні розрахунку пенсії на підставі положень частини 1 статті 27 Закону №1058-IV, на яку посилається позивач, відсутні», зроблений не на підставі тих норм, якими мотивована позовна заява.

12. У касаційній скарзі позивач посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин статті 57 Закону №796 та частини 2 статті 27 Закону №1058 з метою перерахунку пенсії з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення.

13. При цьому, скаржник на підтвердження своєї позиції посилається на правозастосовчу практику Верховного Суду, зокрема, на постанову від 03.10.2019 у справі №676/5258/16-а, в якій викладені наступні висновки:

« 78. Статтею 55 Закону № 796-XII передбачено право осіб, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, на надання пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, а за змістом частини 3 цієї ж статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

79. В свою чергу, частиною 2 ст. 27 Закону № 1058-IV встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

80. Отже, зазначена правова норма надає особі, яка звертається за призначенням пенсії обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, зокрема, ті, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або ж спеціальним Законом № 796-XII.

81. Одночасно, за змістом статті 57 Закону № 796-XII обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення. Таким чином, позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням середньомісячного фактичного заробітку на території радіоактивного забруднення.»

14. Такий висновок неодноразово викладався і в інших постановах Верховного Суду: від 25.09.2018 у справі №185/3101/17, від 27.03.2020 у справі №185/3453/17 та інших.

15. Суд звертає увагу, що вказана позиція зроблена на підставі аналізу положень статті 57 Закону № 796-ХІІ та частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV у своєму взаємозв`язку. Такий підхід обумовлений відсиланням у статті 57 Закону № 796-ХІІ до порядку обчислення пенсії, передбаченого частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV.

16. Водночас, колегія суддів враховує і те, що у справі №580/1018/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Черкаській області, в якій він просив, зокрема, здійснити перерахунок пенсії, обчисленої на умовах частини 1 статті 27 Закону № 1058-IV, виходячи із заробітку за роботу на території радіоактивного забруднення за червень-вересень 1986 року з додаванням до заробітку на основній роботі згідно з наявною у пенсійній справі довідкою ВАТ «Меліоратор» від 01.06.2006 № 49.

17. З доданої позивачем до матеріалів справи відповіді ГУ ПФУ в Черкаській області від 26.02.2021 вбачається, що пенсія ОСОБА_1 за віком обчислена згідно з частиною 1 статті 27 Закону №1058-IV. Одночасно з цим, позивач у касаційній вказує на залишення поза увагою судом апеляційної інстанції його вимог, що стосуються обрахунку пенсії з урахуванням положень статті 57 Закону № 796-ХІІ та частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV.

18. Ці обставини у сукупності не дають підстав переконливо стверджувати, на яких умовах позивач просить здійснити перерахунок його пенсії та чи виявляв бажання переходу на пенсію за віком на умовах частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV. Відповіді на ці питання судом апеляційної інстанції дані не були.

19. Матеріали справи не містять самого звернення ОСОБА_1 від 19.12.2019, яке було повторно розглянуто та за наслідками його розгляду прийнято рішення про перерахунок пенсії від 20.10.2020 № 60, яке є предметом оскарження цієї справи, а суд апеляційної інстанції не вжив процесуальних заходів задля його витребування.

20. Суд вважає обґрунтованими доводи скаржника щодо нерозгляду позовної вимоги судом апеляційної інстанції, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 не містить правової оцінки вимоги, що заявлялась у позовній заяві, про виплату позивачу пенсії відповідно до пункту 4 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір якої є вищим, доплативши недоотриману пенсію з урахуванням проведених виплат.

21. За змістом пункту 4 розділу XV Закону № 1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

22. Вказана норма спрямована на недопущення зменшення розміру пенсії за результатами її перерахунку. Оскільки суд апеляційної інстанції частково задовольнив позов ОСОБА_1 , вимога щодо виплати пенсії у більшому розмірі підлягала розгляду як похідна.

23. За правилами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

24. Таким чином, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами

25. Верховного Суд наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

26. Крім того, пунктами 3 та 7 частини 4 статті 246 КАС України передбачено, що у мотивувальні частині рішення зазначаються, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

27. За змістом частини 4 статті 9 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

28. Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною 1 статті 90 КАС України. Цей принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

29. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 73 КАС України).

30. Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

31. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина 3 статті 77 КАС України).

32. Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції не вжив усіх, визначених законом, заходів та не встановив усі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим дійшов неправильних висновків по суті справи.

33. Водночас, обсяг повноважень суду касаційної інстанції, визначений статтею 341 КАС України, не дозволяє Суду встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

34. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

35. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

36. Приписами частини 4 статті 353 КАС України передбачено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

37. З огляду на те, що вказані порушення під час розгляду справи допущені судом апеляційної інстанції, ці порушення неможливо виправити в суді касаційної інстанції, то рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

38. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові і встановити зазначені в ній обставини, що стосуються обсягу та змісту спірних правовідносин і охоплюються предметом доказування, розглянути усі позовні вимоги, що були заявлені у суді першої інстанції, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

39. Суд не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги з огляду на неповне з`ясування усіх обставин справи судами попередніх інстанцій.

Керуючись 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Шарапа

Судді А.А. Єзеров

В.М. Кравчук