Справа № 140/762/24
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/762/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області (далі ТУ ССО у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування висновку комісії Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області з виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності співробітника ТУ ССО у Волинській області від 13.10.2023 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної з проходженням служби в Службі судової охорони, наслідком якої є часткова втрата працездатності без визначення інвалідності у розмірі 15 відсотків від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Позов обґрунтований тим, що позивач з 19.10.2020 по 27.02.2023 проходив службу в ТУ ССО у Волинській області.

24.03.2022 о 20:00 год відповідно до наказу ТУ ССО у Волинській області від 23.03.2022 № 92о/с «По особовому складу», ОСОБА_1 заступив на півдобове несення служби по охороні громадського порядку на території «Волинського обласного перинатального центру» та о 20:10 год під час пішого обходу об`єкту охорони у внутрішньому дворі медичного закладу зачепився за виступ бруківки, внаслідок чого отримав ушкодження стопи правої ноги. Постановою №7 Медичної (військово-лікарської) комісії від 08.08.2023 встановлено, що травма позивача пов`язана з виконанням службових обов`язків. Згідно з Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №026603 втрата працездатності ОСОБА_1 становить 15 %.

06.09.2023 позивачем подано до ТУ ССО у Волинській області заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності.

02.10.2023 відповідачем повідомлено про прийняте комісією ТУ ССО у Волинській області з виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника ТУ ССО у Волинській області рішення про призначення та виплату позивачеві одноразової грошової допомоги. Однак, в подальшому, 06.10.2023 комісією ТУ ССО повторно розглянуто заяву позивача від 06.09.2023 та вирішено повернути документи на доопрацювання у зв`язку з невідповідністю дати, вказаної в Постанові ВЛК №7 від 08.08.2023 до дати події нещасного випадку, що стався 24.03.2022.

Висновком про призначення одноразової грошової допомоги від 13.10.2023 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що часткову втрату працездатності ОСОБА_1 було встановлено після звільнення зі служби.

Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки законодавством не передбачено вимогу щодо встановлення часткової втрати працездатності до звільнення зі служби. Крім того, постановою ВЛК визначено, що втрата працездатності пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Оскільки, ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 відсотків від 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків, що документально підтверджено, то відповідачем безпідставно відмовлено йому в призначенні зазначеної допомоги.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою суду від 21.02.2024 було витребувано додаткові докази у відповідача.

У відзиві на позовну заяву ТУ ССО у Волинській області позов не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні. Вказує, що ОСОБА_1 проходив службу в територіальному управлінні Служби судової охорони у Волинській області у період 20.10.2020 по 27.02.2023.

08.08.2023 ОСОБА_1 було встановлено втрату професійної працездатності згідно Постанови ВЛК №7 від 08.08.2023, а з заявою при виплату йому одноразової грошової допомоги він звернувся лише 06.10.2023, а відтак право на отримання одноразової грошової допомоги може виникнути тільки під час проходження служби.

На виконання вимог Порядку №478 Комісією ТУ ССО у Волинській області розглянуто заяву (вх. № Ж-32 від 09.10.2023) ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги, що відображено у Протоколі №4 від 10.10.2023.

13.10.2023 начальником ТУ ССО було прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю підстав, оскільки часткова втрата працездатності була встановлена позивачу після звільнення зі служби.

Також вказує, що положення Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): інвалідності повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції; інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції. За правилами п.7 ч.2 ст.61 Закону №580-VIII, наявність в особи певного захворювання може бути перешкодою для проходження служби в поліції, а відповідно до п.2 ч.1 ст.77 цього ж Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Таким чином, встановлення на законодавчому рівні такої обов`язкової умови для виплати одноразової грошової допомоги, як звільнення з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, покликане надати гарантовану з боку держави соціальну допомогу саме тим поліцейським, стан здоров`я яких завадив продовжити службу в поліції, і які припинили її вимушено

Відповідно до змісту пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VІІІ підстава звільнення поліцейського зі служби в поліції (внаслідок захворювання, поранення, які пов`язані з проходженням служби) є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги, проте ОСОБА_1 був звільнений зі служби 27.02.2023 за власним бажанням, а не через хворобу.

З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Відповідно до витягу з наказу Служби судової охорони від 19.10.2020 №177к о/с ОСОБА_1 прийнято на службу до Служби судової охорони та призначено на посаду контролера 1 категорії першого взводу охорони першого підрозділу охорони ТУ ССО у Волинській області.

23.02.2023 наказом №73 о/с ОСОБА_1 , контролера ІІ категорії (водія) автомобільного відділення господарського взводу ТУ ССО у Волинській області звільнено із займаної посади з 27.02.2023 за пп. 7 п.2 Розділу XII Положення про проходження Служби співробітниками служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 04.04.2019 №1052/0/15-19 ( далі Положення про проходження служби) за власним бажанням.

Відповідно до постанови медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» №7 від 08.08.2023 встановлено, що травма позивача пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Згідно довідки МСЕК №026603 від 06.09.2023 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках ОСОБА_1 становить 15 %, без встановлення інвалідності.

06.09.2023 позивачем подано рапорт про призначення йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Листом від 02.10.2023 відповідач повідомив ОСОБА_1 про прийняття комісією ТУ ССО у Волинській області з виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника ТУ ССО у Волинській області рішення про призначення та виплату позивачеві одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, згідно повідомлення від 06.10.2023 комісією ТУ ССО повторно розглянуто заяву позивача від 06.09.2023 та вирішено повернути документи на доопрацювання у зв`язку з невідповідністю дати, вказаної в постанові ВЛК №7 від 08.08.2023 до дати події нещасного випадку, що стався 24.03.2022.

В подальшому, висновком від 13.10.2023 відвідачем відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю підстав, оскільки згідно протоколу №4 від 10.10.2023 засідання комісії ТУ ССО у Волинській області встановлено, що часткова втрата працездатності була встановлення ОСОБА_1 після звільнення зі служби

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VІІІ) Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах (частина перша); Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України (частина друга); Служба судової охорони складається з центрального органу управління та територіальних підрозділів Служби (частина четверта); територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи (частина шоста); фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (частина сьома).

Частинами 1, 2 статті 162-1 Закону №1402-VІІІ визначено, що до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.

Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 163 даного Закону до кандидатів на посади співробітників Служби судової охорони застосовуються вимоги, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» для кандидатів на службу в поліції. Спеціальні кваліфікаційні вимоги до кандидатів на посади співробітників Служби судової охорони визначаються Головою Служби.

На співробітників Служби судової охорони поширюються обмеження та вимоги, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», а також передбачені для поліцейських Законом України «Про Національну поліцію» обмеження, пов`язані зі службою в поліції.

На співробітників Служби судової охорони поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Час проходження служби у Службі судової охорони зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби, стажу служби в поліції, інших правоохоронних органах.

Як вбачається із частини 3 статті 165 Закону №1402-VIII співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.

Тобто з наведених норм вбачається, що працівникам судової охорони гарантується право на інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».

Предметом спірних правовідносин в даній справі є зобов`язання відповідача визнати протиправним та скасувати висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової допомоги та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із частковою втратою працездатності без визначення інвалідності.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, в межах даних спірних правовідносин підлягають з`ясуванню обставини щодо наявності у позивача законодавчо визначених підстав для призначення та виплати вказаної допомоги.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 97 Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII) визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Статті 97 даного Закону визначено що одноразова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: 1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин; 2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції; 3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; 4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; 5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності; 6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони, затверджений наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 року № 478. Відповідно до пункту 1.3 розділу І Порядку № 478 співробітники Служби судової охорони мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності у випадках, зазначених у підпунктах 2.4.3-2.4.6 пункту 2.4 цього Порядку.

Згідно з підпунктом 2.3.2 пункту 2.3 розділу ІІ Порядку № 478 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення співробітнику Служби інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 розділу ІІ Порядку №478 передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності співробітника Служби призначається та виплачується у таких випадках: визначення співробітнику Служби інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби у Службі судової охорони, протягом шести місяців після його звільнення внаслідок причин, зазначених у цьому пункті

Частиною 2 статті 97 Закону №580-VIII визначено, що Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Підпунктом 2.5.6 пункту 2.5 розділу 2 Порядку №478 передбачено розміри одноразової грошової допомоги в разі тримання співробітником Служби поранення (контузії, травми, каліцтва) унаслідок причин, визначених у п.п 2.4.6 підпункту 2.4 цього Порядку та становить залежно від ступеня втрати працездатності у відповідних відсотках від 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про таку виплату.

Таким чином, зазначене положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII та п.п.2.4.6 п.2.4 розділу I Порядку №478 застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. причиною інвалідності є захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах поліції чи Службі судової охорони.

2. інвалідність повинна бути встановлена до моменту звільнення або не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції, Служби судової охорони.

3. причина звільнення такої особи з поліції або Служби судової охорони повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах поліції або Служби судової охорони.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, у справі №810/836/18, від 30.03.2020 у справі №826/2761/18, від 23.04.2020 у справі №822/999/18, від 13.05.2020 у справі №810/593/18, від 13.05.2020 у справі №810/593/18 та від 02.11.2022 у справі №140/6115/21, №640/27462/20 від 10.08.2023 та інших.

Із долучених до справи доказів вбачається, що причиною звільнення позивача із служби є «за власним бажанням», а не причини зумовлені захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби.

Тобто для призначення даної допомоги відсутня одна із визначених підстав, що виключає можливість призначення даної допомоги.

Крім того, суд звертає увагу, що військоволікарська комісія позивачу була призначена після звільнення його із служби 08.08.2023 (звільнення відбулося 27.02.2023).

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що у позивача відсутні підстави, визначені законом для призначення одноразової допомоги в разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Отже, відмова відповідача у виплаті допомоги не пов`язана із відсутністю коштів на це, та ґрунтується на вимогах частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог законодавства щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової допомоги в разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 291, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Волинській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський