Справа № 320/11594/23
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року № 320/11594/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії та врахування при призначенні пенсії позивачу максимального розміру пенсії, починаючи з січня 2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з врахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, починаючи з січня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ. Розмір пенсії позивача з дати її призначення обмежено максимальним розміром.

Невчинення відповідачем дій щодо перерахунку позивачу пенсії останній вважає протиправним, а відновлення своїх порушених, свобод та інтересів поновленими лише шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 статті 159 КАС України, визначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

ОСОБА_2 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у справі № 320/4807/22 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_2 у повному розмірі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_2 пенсію в повному розмірі, без обмеження максимальним розміром, з 05 листопада 2021 року, із врахуванням раніше виплачених сум. Сума грошового забезпечення для обрахування розміру моєї пенсії складала 34844,97 грн, основний розмір пенсії було розраховано із 70 % грошового забезпечення (вислуга років 27) - 24391,48 грн.

У січні 2023 року на підставі довідки МСЕК, позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок війни. Однак, її розмір виявився меншим за очікуваний.

З метою перевірки правильності нарахування та виплати пенсії по інвалідності, 23 лютого 2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою про надання пояснень з даного приводу, проведення відповідного перерахунку пенсії та виплати недоотриманої її суми.

Листом ГУ ПФУ у Київській області повідомлено, що пенсію по інвалідності обчислено з розрахунку 80 % сум грошового забезпечення. Її розмір з січня 2023 року становить 24894,98 грн.

Одночасно, вказаним листом відхилена вимога щодо проведення перерахунку пенсії та виплати її недоотриманих сум, починаючи з січня 2021 року без обмеження її максимального розміру, з мотивів того, що відповідно до статті 8 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у томі числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення виплат з бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю ГУ ПФУ у Київській області, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

Положеннями статті 21 вказаного Закону передбачено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах, зокрема:

а)особам з інвалідністю внаслідок війни І групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б)іншим особам з інвалідністю I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Отже, з урахуванням вказаних норм, розмір пенсії по інвалідності становить 80 % від суми грошового забезпечення 34844,97 грн та має становити 27875,98 грн проти 24894,98 грн, що призначені та виплачуються позивачу ГУ ПФУ у Київській області.

Нарахування пенсії по інвалідності повинно здійснюватися відповідачем без її обмеженням граничним розміром, позаяк Конституційний Суд України Рішенням від 20 грудня 2016 № 7-рп/2016 визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону № 2262-ХІІ зі змінами, а саме частини сьомої 7 статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року № 522/3049/17, суд зазначав, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7- рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Верховним Судом вказано, що це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону № 2262-ХІІ не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Тому, подальше повторне запровадження максимального розміру пенсії у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-ХІІ, яке Конституційний Суд визнав неконституційним, жодним чином не може створювати підстав для обмеження максимального розміру пенсії позивача.

Такий висновок також узгоджується з позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року в справі № 638/6363/17.

Крім того, Конституційний Суд у рішенні від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 наголосив, що обмеження максимального розміру пенсій, запроваджене статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Суд зазначив, що «установлений частиною п`ятою статті 17 Конституції України обов`язок держави забезпечити соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, поширюється як на громадян України, які безпосередньо перебувають на такій службі, так і на тих, яких звільнено з неї».

У зв`язку із цим Конституційний Суд визнав неконституційними приписи статті 2 Закону № 3668 щодо обмеження максимального розміру пенсії, зазначивши про втрату ними чинності через шість місяців, тобто 12 квітня 2023 року.

З по-між іншого, юридична природа соціальних виплат, в тому числі пенсій, повинна розглядатися не лише з позицій права власності, але й пов`язувати з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права.

Так у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заява № 68385/10 та № 71378/10) Європейський суд з прав людини вказав, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому, критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач, визначено частиною другою статті 2 КАС України.

З огляду на викладене, суд вважає, що критеріїв законності в бездіяльності відповідача дотримано не було, оскільки право позивача на своєчасний та повний розрахунок пенсії по інвалідності порушено ГУ ПФУ у Київській області, що своєю чергою протиправно позбавило позивача права володіти, користуватися та розпоряджатися своїми коштами, які повинні бути нараховані у відповідності до вимог статті 21 Закону № 2262-XI, без обмеження максимального розміру.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність вчинених дій.

Водночас докази, подані позивачем, підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та не були спростовані відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні. Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії та врахування при призначенні пенсії позивачу максимального розміру пенсії, починаючи з січня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити з 01.01.2023 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених раніше виплат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.