Справа № 420/21283/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/21283/23

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

повний текст судового рішення

складено 30.10.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №420/21283/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:

15.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунок пенсії ОСОБА_1 у подвійному розмірі за період роботи у Барабойському психоневрологічному будинку інтернат з 02.01.1991 по 31.12.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 06.06.2023 з урахуванням пільгового стажу роботи у Барабойському психоневрологічному будинку інтернат з 02.01.1991 по 31.12.2003 у подвійному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона має право на зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи в Барабойському психоневрологічному будинку інтернат 02.01.1991 по 31.12.2003.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, наголошуючи на тому, що ОСОБА_1 не мажє права на зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи в Барабойському психоневрологічному будинку інтернат 02.01.1991 по 31.12.2003, адже такий заклад не містяиться в переліку, який наведено у статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №420/21283/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Приймаючи означене рішення суд першої інстанції виходив із того, що діяльність Барабойського психоневрологічного будинку інтернат не пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції позивачкою подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, ОСОБА_1 викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що на Барабойський психоневрологічний будинок інтернат поширюються положення статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою, якій призначено пенсію відповідно до приписів Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії диплому НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 1972 по 1975 рр. навчалась в Олександрійському медичному училищі, який закінчила та здобула спеціальність медична сестра.

Згідно записів трудової книжки, у період з 01.02.1991 по 31.12.2003 ОСОБА_1 працювала на посаді фельдшера та медсестри у Барабойському психоневрологічному будинку-інтернат.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 06.06.2023 щодо повідомлення причин незарахування періоду роботи з 02.01.1991 по 31.12.2003 у Барабойському психоневрологічному будинку-інтернат на посадах «фельдшера», «медсестри», «сестри медичної» у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За наслідком розгляд вказаного звернення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на ім`я Раїси Стативки надіслано відповідь (лист від 21.06.2023 №16194-15772/С-02/8-1500/23), у якій зазначено, що період роботи з 02.01.1991 по 31.12.2003 у Барабойському психоневрологічному будинку-інтернат не враховано у подвійному розмірі відповідно до норми ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки Барабойський психоневрологічний будинок інтернат не відноситься до закладів охорони здоров`я, а знаходиться у підпорядкуванні Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської обласної державної адміністрації, раніше підпорядковувався Управлінню соціального захисту населення обласної держадміністрації та відноситься до закладів соціального захисту населення.

Не погодившись із такою відмовою суб`єкта владних повноважень у зарахуванні періоду роботи до страхового стажу в подвійному розмірі, позивачка за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулась до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як установлено колегією суддів, у період з 02.01.1991 по 31.12.2003 ОСОБА_1 працювала в Барабойському психоневрологічному будинку-інтернат.

На думку позивачки, такий період роботи має зараховуватись до стажу роботи у подвійному розмірі.

Надаючи відповідь на поставлене скаржницєю питання, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

За визначенням, наведеним у статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

У статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» наведено визначення таких понять:

- психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин;

- заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги;

- заклад соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, - юридична особа будь-якої форми власності, що надає соціальні послуги особам, які страждають на психічні розлади;

Відповідно до п.1 Типового положення про психоневрологічний інтернат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 957, психоневрологічний інтернат є стаціонарним інтернатним закладом для соціального захисту, що утворюється для тимчасового або постійного проживання/перебування осіб із стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги, соціальних послуг та комплексу реабілітаційних заходів і яким згідно з висновком лікарської комісії за участю лікаря-психіатра не протипоказане перебування в інтернаті (далі - підопічні).

Згідно із п.5 Типового положення про психоневрологічний інтернат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 957, основними завданнями інтернату є:

1) забезпечення прав та інтересів підопічних, створення належних умов для проживання/перебування, соціально-побутового обслуговування, денної зайнятості (заняття творчістю, дозвілля, навчання, добровільна праця тощо) та надання медичної допомоги підопічним;

2) надання соціальних послуг підопічним (стаціонарний догляд, соціальна реабілітація, представництво інтересів).

Інтернат може надавати послуги з підтриманого проживання, паліативного/хоспісного та денного догляду, соціальної адаптації, кризового та екстреного втручання, консультування.

3) проведення комплексу реабілітаційних заходів відповідно до індивідуального плану реабілітації, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Згідно із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до основного виду діяльності Барабойського психоневрологічного будинку-інтернат належить (КВЕД) 87.30 «Надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб похилого віку та інвалідів».

Отже, Барабойський психоневрологічний будинок-інтернат здійснює діяльність у сфері соціального захисту з надання послуг з догляду із забезпеченням проживання для осіб похилого віку та інвалідів, а тому не є психіатричним закладом охорони здоров`я у розумінні статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Беручи до уваги наведене, колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не має права на зарахування періоду роботи в Барабойському психоневрологічному будинку-інтернат до стажу роботи у подвійному розмірі.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачкою в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №420/21283/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко