Справа № 580/7111/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року справа № 580/7111/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.05.2022 по 01.12.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.05.2022 по 01.12.2022 р., з урахуванням фактично виплачених сум.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначив, що з 19.05.2022 проходить військову службу в Збройних Силах України на особливий період військового стану у складі військової частини НОМЕР_1 та у період з 19.05.2022 по 01.12.2022 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Новогродівка Покровського району Донецької області, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 №317, а тому набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, передбаченої пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. Проте згідно довідки відповідача від 22.07.2023 №0989/10/2488 про нарахований дохід додаткова винагорода у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, позивачу не була нарахована.

Зазначає, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, Новогродівська міська територіальна громада відноситься до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» пункт 2-1 постанови №168 доповнено та встановлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Проте на момент спірних правовідносин не існувало жодного наказу Міноборони, який вважався регуляторним актом у розумінні Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», зачіпав соціально-економічні права, свободи й законні інтереси військовослужбовців, що проголошені та гарантовані Конституцією та законами України, а саме визначав порядок та умови нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022; містив відомості про реєстрацію в Міністерстві юстиції України у встановленому порядку та підлягав застосуванню під час не включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди.

Також постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 не містить будь-яких виключень щодо можливості позбавлення додаткової винагороди, яка має виплачуватись військовослужбовцю.

Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; окремі обмеження прав і свобод можуть бути встановлені в умовах воєнного або надзвичайного стану, проте такі обмеження встановлюються виключно законом; встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1,3,6,8,19, 64 Конституції України.

Посилається на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 21.11.2018 у справі №824/166/15-а, згідно з якими держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для її отримання.

З огляду на зазначене позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву зазначив, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі Окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022, де зазначено, кому виплачується додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн пропорційно із розрахунку на місяць та відповідно до телеграми №1/566 від 17.06.2022. Згідно абзаців 3, 4 пункту 3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

На підставі рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298 визначено, що додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

Згідно протоколу наради робочої групи з опрацювання єдиних підходів щодо порядку виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 16.04.2022, затвердженого заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України, військовослужбовцям (в тому числі і ті, що забезпечують заходи з евакуації, ремонту техніки, продовольчого забезпечення, ведення служби, обліку документів тощо) здійснюється виплата винагороди в розмірі 100 000 грн у разі перебування цих військовослужбовців у складі угрупування військ в районі ведення бойових дій з урахуванням документального підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони.

Крім того згідно роз`яснення начальника управління внутрішнього контролю помічника Головнокомандувача Збройних Сил України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України від 13.06.2022 №346/565 військовослужбовці мають право на отримання винагороди в розмірі 100 000 грн, якщо вони входять до складу Сил оборони держави та перебувають в районі ведення бойових дій лише за дні виконання бойових завдань.

Виходячи з норм пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 можливо дійти висновку про те, що підставою для виплати додаткової винагороди є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення.

Позивач посилається на довідку військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 №317, однак вказана довідка не може бути доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, оскільки вона не є довідко про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, яка складається з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету ,Міністрів України №168. Наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень), журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки, списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань, бойових донесень, рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань тощо. Отже вказана довідка не є належним доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.

Також зазначає, що позивач отримав додаткову винагороду до 100 000 грн за липень 2023 року (75161,29 грн). У дні, коли бойові розпорядження та накази командира військової частини НОМЕР_1 позивачем не виконувались, він отримував додаткову винагороду з розрахунку 30000 грн на місяць.

З вказаних підстав вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою судді від 14.08.2023 позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного письмового провадження.

Ухвалою суду від 14.08.2023 провадження у справі зупинено у зв`язку з витребуванням доказів.

Ухвалою суду 12.09.2023 провадження у справі поновлено.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач у справі солдат ОСОБА_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.06.2022 №355 з 19.05.2022 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 (відповідач у справі) та призначений на посаду номера обслуги 1 реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 №317 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України солдат ОСОБА_1 у період з 19.05.2022 по 01.12.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у м. Новогродівка Покровського району Донецької області. Підстава: наказ командира оперативно-тактичного угруповання «Схід» №124 від 10.06.2022, наказ командира оперативно-тактичного угруповання «Донецьк» №122 від 08.12.2022.

Новогродівська міська територіальна громада передбачена Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12 травня 2022 року, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 травня 2022 року № 92), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 травня 2022 за № 521/37857, з подальшими змінами, який був чинним у спірний період (далі Перелік №75).

Згідно довідки про дохід від 06.09.2023 №0989/10/2982 за період з 19.05.2022 по 31.07.2023 позивачу за спірний період з 19.05.2022 по 01.12.2022 виплачувалась винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі 30 000 грн. щомісячно.

Вважаючи, що має право на отримання за вказаний період винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі до 100 000 грн., позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 р. (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до вимог частини 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Згідно вимог статей 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 р. (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову КМУ № 168 від 28.02.2022 р., пунктом 1 якої передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У подальшому до пункту 1 вказаної постанови постановою КМУ від 07 липня 2022 року № 793 були внесені зміни, якими передбачено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

На момент спірних правовідносин додаткова винагорода, яка є предметом даного спору, була регламентована виключено Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року.

Отже відповідно до п. 1 Постанови №168 для виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану у розмірі, збільшеному до 100 000, необхідно встановити такі фактичні обставини: несення військової служби у період дії воєнного стану; несення військової служби у статусі військовослужбовця Збройних Сил України; перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; .безпосередня участь в бойових діях/забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.06.2022 №355 з 19.05.2022 зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 (відповідач у справі) та призначений на посаду номера обслуги 1 реактивного артилерійського взводу реактивної артилерійської батареї бригадної артилерійської групи і проходив службу в АДРЕСА_1 , яке згідно Переліку №75 розташоване в районі проведення воєнних (бойових) дій.

У період з 19.05.2022 по 01.12.2022 позивачу була нарахована додаткова винагорода із розрахунку 30 000 грн на місяць.

Щодо безпосередньої участі у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів то позивач надав довідку військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023 № 317, згідно якої у період з 19.05.2022 по 01.12.2022 він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Новогродівка Покровського району Донецької області.

Підстава: наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №124 від 10.06.2022, наказ командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №122 від 08.12.2022.

Військова частина НОМЕР_2 у відзиві заперечила участь позивача у бойових діях з посиланням на окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 та телеграму №1/566 від 17.06.2022, рішення Міністра оборони України від 25.03.2022 №248/1298, протокол наради робочої групи з опрацювання єдиних підходів щодо порядку виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 16.04.2022 та роз`яснення начальника управління внутрішнього контролю помічника Головнокомандувача Збройних Сил України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України від 13.06.2022 №346/565, згідно з якими документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, які є належними доказами на підтвердження права на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн.

Надаючи оцінку доводам відповідача суд зазначає, що згідно ч. 1, 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже у разі заперечення доводів позивача щодо його безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України відповідач зобов`язаний надати до суду письмові докази, на які він посилається як на належні.

Проте відповідач такі докази не надав, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди за період з 19.05.2022 по 01.12.2022, збільшеної до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою № 168, пропорційно до періодів його участі в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Новогродівка Покровського району Донецької області.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України», суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шейх салах проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 5,9, 241-243, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.05.2022 по 01.12.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.05.2022 по 01.12.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО