Справа № 520/10233/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 р. Справа № 520/10233/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2023, на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, по справі № 520/10233/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРГАЧІ-АГРО"

до Головного управління ДПС у Харківській області , Державої податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕРГАЧІ-АГРО", звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 01.12.2021 року на загальну суму 1676659,90 грн., у т.ч. ПДВ 279443,32 грн. № 3614380/31797071 від 04.01.2022 року та зобов`язати ДПС України прийняти та зареєструвати податкову накладну податкову накладну №1 від 01.12.2021 року на загальну суму 1676659,90 грн, у т.ч. ПДВ 279 443,32грн в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписані ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО";

- визнати протиправними та скасувати Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 01.12.2021 року на загальну суму 1852 628,81 грн, у т.ч. ПДВ 308771,47 грн №3614381/31797071 від 04.01.2022 року та зобов`язати ДПС України прийняти та зареєструвати податкову накладну №1 від 01.12.2021 року на загальну суму 1676659,90 грн, у т.ч. ПДВ 279443,32 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписані ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО";

- визнати протиправними та скасувати Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 01.12.2021 року на загальну суму 1624873,75 грн., у т.ч. ПДВ 270 812,29 грн №3614382/31797071 від 04.01.2022 року та зобов`язати ДПС України прийняти та зареєструвати податкову накладну №3 від 01.12.2021 року на загальну суму 1624 873,75 грн, у т.ч. ПДВ 270 812,29 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписані ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО";

- визнати протиправними та скасувати Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 01.12.2021 року на загальну суму 2355290,10 грн, у т.ч. ПДВ 392548,35 грн №3614383/31797071 від 04.01.2022 року та зобов`язати ДПС України прийняти та зареєструвати податкову накладну №4 від 01.12.2021 року на загальну суму 2 355 290,10 грн у т.ч. ПДВ 392 548,35 грн в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписані ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО";

- визнати протиправними та скасувати Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 01.12.2021 року на загальну суму 1126885,50грн у т.ч. ПДВ 187814,25 грн. № 3614384/31797071 від 04.01.2022 року та зобов`язати ДПС України прийняти та зареєструвати податкову накладну №5 від 01.12.2021 року на загальну суму 1 126 885,50грн., у т.ч. ПДВ 187 814,25 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписані ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області №3614380/31797071 від 04.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 01.12.2021 складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" податкову накладну № 1 від 01.12.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області №3614381/31797071 від 04.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 01.12.2021 складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" податкову накладну № 2 від 01.12.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області №3614382/31797071 від 04.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 01.12.2021 складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" податкову накладну № 3 від 01.12.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області №3614383/31797071 від 04.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №4 від 01.12.2021 складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" податкову накладну № 4 від 01.12.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Харківській області №3614384/31797071 від 04.01.2022 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 01.12.2021 складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати складену ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" податкову накладну № 5 від 01.12.2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРГАЧІ-АГРО" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області суму сплаченого судового збору у розмірі 6710 грн.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРГАЧІ-АГРО" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України суму сплаченого судового збору у розмірі 6710 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь ТОВ «ДЕРГАЧІ-АГРО витрати на правничу (правову) допомогу, що понесені у зв`язку із судовим розглядом справи № 520/10233/23 в сумі 14762 грн. 00 коп.

Стягнут за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ТОВ «ДЕРГАЧІ-АГРО витрати на правничу (правову) допомогу, що понесені у зв`язку із судовим розглядом справи № 520/10233/23 в сумі 14762 грн. 00 коп.

Відповідач, Головне управління ДПС у Харківській області, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що позивачем по ПН, стосовно якої виникли спірні правовідносини, не надано первинних документів необхідних для реєстрації ПН, визначених у п. 5 Порядку, для підтвердження відсутності наявності ризику за податковою накладною, а отже, рішення комісії ГУ ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації, прийнято відповідно до чинного законодавства. Також судом не враховано наявність дискреційних повноважень ДПС України в частині вирішення питання щодо реєстрації податкової накладної.

Також, Головне управління ДПС у Харківській області, не погодився з додатковим рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач пройшов визначену діючим законодавством процедуру реєстрації набув статус суб`єкта господарювання-юридичної особи (), видами діяльності підприємства є: виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (основний, код КВЕД 10.61), оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (код КВЕД 46.21), надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у. (код КВЕД 77.39), оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (код КВЕД 46.71), неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90), складське господарство (код КВЕД 52.10), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20).

30 грудня 2020 року між ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" та ТОВ "Новаагро Україна" укладено Договір купівлі-продажу від 30.12.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №3722 на продаж (одну другу) частку у праві спільної часткової власності на комплекс, єдиний майновий, загальною площею 7184,4 кв. м, що розташований за адресою: Харківська обл., Дергачівський р., смт. Козача Лопань, площа Центральна (до перейменування - Червоних партизан), будинок 9 (дев`ять) та Договір купівлі-продажу від 30.12.2020р. зареєстрований в реєстрі за №3734 на продаж (одну другу) частки у праві спільної часткової власності на комплекс, єдиний майновий, загальною площею 7184,4 кв. м, що розташований за адресою: Харківська обл., Дергачівський р., смт. Козача Лопань, площа Центральна (до перейменування - Червоних партизан), будинок 9 (дев`ять) (Т.1, а. с. 167-174).

30 грудня 2020 року між ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" та ТОВ "Новаагро Україна" укладено Угоду про наміри б/н., відповідно до пункту 1.1. якої ТОВ "Новаагро Україна" зобов`язується у майбутньому укласти з ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" договір про відшкодування витрат, які будуть понесені ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" на поточний ремонт нерухомого майна - єдиного майнового комплексу площею 7184,4 кв.м., що розташований за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Козача Лопань, площа Центральна, будинок 9.

Пунктом 1.2 Угоди про наміри б/н від 30.12.2020 року компенсація витрат буде здійснюватись ТОВ "Новаагро Україна" у зв`язку з тим, що на момент укладання Угоди та переходу права власності на нерухоме майно, визначене у пункті 1.1. Угоди, не були завершені роботи по поточному ремонту цього нерухомого майна (Т.1, а.с. 175-176).

З огляду на завершення поточного ремонту майна, 24 червня 2021 року між ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" та ТОВ "Новаагро Україна" укладено Договір про відшкодування витрат №24/06-1 предметом якого є компенсація ТОВ "Новаагро Україна" на користь "ДЕРГАЧІ-АГРО" вартості витрат, що понесені ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" на поточний ремонт нерухомого майна - єдиного майнового комплексу площею 7184,4 кв.м., що розташований за адресою: Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Козача Лопань, площа Центральна, будинок 9.

Відповідно пункту 2.1 Договору про відшкодування витрат №24/06-1 від 24.06.2021 року загальна сума компенсації за поточний ремонт нерухомого майна узгоджена та складає 8636338,06 грн. (вісім мільйонів шістсот тридцять шість тисяч триста тридцять вісім гривень 06 копійок) (т.1, а. с. 177-178).

01 грудня 2021 року між підприємствами ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" та ТОВ "Новаагро Україна" підписано акти №22, №23, №26, №27 та № 28 надання послуг на загальний розмір 8636338,06 грн. компенсації витрат, що понесені ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" у зв`язку із поточним ремонтом зерноскладів майнового комплексу (т.1, а. с. 179-183).

ТОВ "Новаагро Україна" сплачено ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" за послуги (компенсацію витрат, що понесені на поточний ремонт) згідно Договору №24/06-1 від 24.06.2021р. у сумі 8 636 338,06грн., у т.ч. ПДВ 1 439 389,68грн. що підтверджується платіжними дорученнями №3286 від 01.12.2021р., №3297 від 02.12.2021 р., №3313 від 06.12.2021 р., №3320 від 07.12.2021 р., №3375 від 14.12.2021 р., №3380 від 15.12.2021 р., №3392 від 16.12.2021 р., №3398 від 17.12.2021 р., №3405 від 17.12.2021 р., №3406 від 17.12.2021 р., №3410 від 20.12.2021 року та листами про зміну призначення платежу до них (т.1, а. с. 184-105).

На підставі вищевказаних актів про надання послуг та на виконання вимог Податкового кодексу України, ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" складені податкові накладні № 1 від 01.12.2021 р. на загальну суму 1676659,90грн у т.ч. ПДВ 279443,32грн, №2 від 01.12.2021р. на загальну суму 1852628,81грн у т.ч. ПДВ 308771,47 грн, № 3 від 01.12.2021р. на загальну суму 1624873,75грн у т.ч. ПДВ 270812,29грн, №4 від 01.12.2021 р. на загальну суму 2355290,10 грн у т.ч. ПДВ 392548,35 грн, №5 від 01.12. 2021р. на загальну суму 1126885,50 грн у т.ч. ПДВ 187814,25 грн, та направлені на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (т.1, а. с. 206-215).

Позивачем отримано квитанції від 23.12.2021 про зупинення реєстрації всіх вищезазначених податкових накладних з посиланнями на вимоги п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. Реєстрація податкових накладних зупинена з однієї підстави, а саме, платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомлено: показник "D"=.9782%, "Р"=0 (т.1, а. с. 216-220).

Суд зауважує, що в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено переліку документів, які потрібно надати позивачу до контролюючого органу, які б були достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем до контролюючого органу надіслані пояснення (вих. № 28/12 від 28.12.2021р.) щодо податкових накладних від 01.12.2023 р. №1-№5 та копій документів на підтвердження реальності господарської операції та повідомлення від 24.03.2023 № 4 та повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено (т.1, а. с. 221-225).

У наданих поясненнях позивач, зазначив, що ним у 2020 році укладено декілька договорі підряду з ТОВ "ФІПСІ" за якими почалося виконання ремонтних робіт, зокрема: договір підряду №1-09/2020 від 14.09.2020 року на поточний ремонт зерноскладу (1В) в смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області на загальну суму 1676659,90грн, договір підряду №2-09/2020 від 14.09.2020 року на поточний ремонт зерноскладу №2 (ІБ) в смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області на загальну суму 1624873,75грн, договір підряду №3-09/2020 від 14.09.2020 року на поточний ремонт зерноскладу №6 (1Д) в смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області на загальну суму 1852628,81 грн., договір підряду №4-08/2020 від 19.08.2020 року на поточний ремонт зерноскладу №6 (1Д) в смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області на загальну суму 2355290,10грн, договір підряду №3-08/2020 від 19.08.2020 року на поточний ремонт зерноскладу №2 (1Б) в смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області на загальну суму 1126885,50грн.

Позивач надав роз`яснення в частині виконання договорів купівлі-продажу від 30.12.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №3722 зареєстрований в реєстрі за №3734 на продаж частки у праві спільної часткової власності на комплекс, єдиний майновий, загальною площею 7184,4 кв. м, що розташований за адресою: Харківська обл., Дергачівський р., смт Козача Лопань, площа Центральна, будинок 9, Угоди про наміри б/н від 30.12.2020 року між ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" та ТОВ "Новаагро Україна" та Договіру від 24.06.2021 р. про відшкодування витрат №24/06-1 предметом якого є компенсація ТОВ "Новаагро Україна" на користь "ДЕРГАЧІ-АГРО" вартості витрат, що понесені ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" на поточний ремонт нерухомого майна - єдиного майнового комплексу площею 7184,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з поясненнями до контролюючого органу позивачем надано відповідні документи, а саме: договір підряду №1-09/2020 від 14.09.2020р.; договір підряду №2-09/2020 від 14.09.2020р.; договір підряду №З-09/2020 від 14.09.2020р.; договір підряду №4-08/2020 від 19.08.2020р.; договір підряду №3-08/2020 від 19.08.2020р.; договір купівлі-продажу від 30.12.2020р. зареєстрований в реєстрі за №3722; договір купівпі-продажу від 30.12.2020р. зареєстрований в реєстрі за №3734; угода про наміри б/н від 30.12.2020 р.; договір про відшкодування витрат №24/06-1 від 24.06.2021; акт №22 від 01.12.2021р. на загальну суму 1126885,50грн; акт №23 від 01.12.2021р. на загальну суму 2355290,10 грн; акт №26 від 01.12.2021р. на загальну суму 1676659,90грн; акт №27 від 01.12.2021 р. на загальну суму 1624873,75грн; акт №28 від 01.12.2021р. на загальну суму 1 852 628,81грн; платіжне доручення №3286 від 01.12.2021 р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3297 від 02.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3313 від 06.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3320 від 07.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжна доручення №3375 від 14.12.2021 р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3380 від 15.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3392 від 16.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3398 від 17.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3405 від 17.12.2021 р, та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3406 від 17.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3410 від 20.12.2021 та лист про зміну призначення платежу до нього; локальний кошторис на будівельні роботи до Дог. № 1-09/20 від 14.09.2020р.; акт №6 до Дог. № 1-09/20 від 14.09.2020р.; відомість ресурсів до акта по Дог. № 1-09/20 від 14.09.2020р.; відомість ресурсів д

Суд зазначає, що вказані первинні документи та пояснення стосовно здійсненої господарської операції позивачем надано до контролюючого органу, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

За результатами оцінки наданих підприємством документів, Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняті рішення від 04.01.2022:

- №3614380/31797071 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою відмовлено у реєстрації податкової накладної № 1 від 01.12.2021 з підстав ненадання платником податку копій розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків (т.1, а. с. 226-227);

- №3614381/31797071 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою відмовлено у реєстрації податкової накладної № 2 від 01.12.2021 з підстав ненадання платником податку копій розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків (т.1, а. с. 228-229);

- №3614382/31797071 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою відмовлено у реєстрації податкової накладної № 3 від 01.12.2021 з підстав ненадання платником податку копій розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків (т.1, а. с. 230-231);

- № НОМЕР_1 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою відмовлено у реєстрації податкової накладної № 4 від 01.12.2021 з підстав ненадання платником податку копій розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків (т.1, а. с. 232-233);

- № НОМЕР_2 про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, якою відмовлено у реєстрації податкової накладної № 5 від 01.12.2021 з підстав ненадання платником податку копій розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків (т.1, а. с. 234-235).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Комісії, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, якими відмовлено у реєстрації податкової накладної є необґрунтованими, а тому підлягають скасуванню. З метою належного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов висновку щодо зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні датою їх подання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

За змістом п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН) відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі за текстом - Порядок №1246).

Зокрема, п. 12 Порядку № 1246 передбачено, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкових накладних обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкових накладних або відмову у реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1165 (далі за текстом - Порядок № 1165).

За визначенням п. 2 Порядку № 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до п.п. 3-5 Порядку № 1165 податкова накладна, яка не відповідає критеріям (ознакам) безумовної реєстрації, підлягає перевірці на предмет ризиковості господарських операцій в аспекті наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання податкового обов`язку.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття (додаток 4).

В силу приписів п.7 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у випадку прийняття комісією регіонального рівня рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та включенням його до відповідного переліку, реєстрація всіх надісланих ним податкових накладних буде зупинена.

Пунктом 11 Порядку № 1165 регламентовано, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Наведені норми дають підстави для висновку, що законодавець встановлює перелік інформації, обов`язкової для фіксації у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної. Без деталізації такого роду інформації відповідна квитанція не може вважатися належним чином оформленою.

За визначенням п.6 Порядку № 1165 документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством;

інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Аналогічний перелік документів визначено пунктом 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі по тексту Порядок № 520), яким визначено механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, надіслані позивачу квитанції щодо зупинення реєстрації спірних податкових накладних містять посилання на пункт 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість.

У квитанціях про зупинення реєстрації спірних податкових накладних відсутня інформація про те, чому позивач визначений ризиковим або які саме його операції стали причиною для визнання його ризиковим. Нечітке формулювання п. 8 Критеріям ризиковості платника податку унеможливлює встановлення конкретних ознак ризиковості платника.

Також, у квитанціях про зупинення реєстрації спірних податкових накладних відсутнє посилання на відповідне рішення щодо віднесення позивача до ризикових платників.

Крім того, наявність такого рішення хоча і є передумовою для зупинення реєстрації податкової накладної відповідно до п. 6 Порядку № 1165, проте не створює безумовних підстав для відмови у реєстрації такої податкової накладної у ЄРПН.

Вживання податковим органом загального посилання на пункт 8 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Водночас, квитанції про зупинення реєстрації спірних податкових накладних не містили пропозиції щодо надання конкретних документів, що є достатніми для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної, що позбавляло позивача можливості надати документи на підтвердження обґрунтованості складення відповідних податкових накладних, які, на думку контролюючого органу, є достатніми для реєстрації податкових накладних.

Вирішуючи питання щодо законності рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, суд вказує, що зупинення її реєстрації за своїм змістом є передумовою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Колегія суддів зазначає, що наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішення.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної / розрахунку коригування прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного переліку документів, які позивач має надати, без наведення такого переліку рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а, від 27.01.2022 у справі № 380/2365/21, від 18.05.2022 у справі № 500/3703/20.

Верховний Суд у справах № 640/11321/20, № 320/3484/21 зазначив, що незважаючи на те, що затверджена Порядком № 1165 форма рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1-8 Критеріїв ризиковості платника податку, не скасовує обов`язок податкового органу необхідності доказування, передбаченого частиною другою статті 77 КАС України.

У постанові від 29.06.2022 у справі № 380/5383/21 Верховний Суд прийшов до висновку, що зупинення реєстрації податкових накладних без переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не надало позивачу можливості надати достатній обсяг підтверджуючих документів. Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкових накладних прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

За загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акту правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

У постанові від 20.04.2023 у справі № 380/4746/22 Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли рішення породжує для особи несприятливі наслідки.

Згідно з висновком Верховного Суду принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2023 також зазначив, що висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Так, якщо контролюючий орган і вважав, що є обставини, які унеможливлювали врахування таблиці даних платника податків, поданою платником податку, то відповідні обставини повинні бути чітко зазначені у рішенні.

Квитанції про зупинення реєстрації спірних податкових накладних не містять обґрунтованих причин зупинення їх реєстрації та конкретного переліку документів, які позивач мав надати контролюючому органу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі відсутні доводи про відсутність будь якого конкретного документа, на який посилається позивач та суд першої інстанції.

Крім того, вищевказані квитанції також не містять і розрахунків щодо обсягів постачання товарів/послуг, обсяг яких дорівнює або перевищує величину придбання такого товару/послуги, що також стало підставою зупинення спірних податкових накладних.

Натомість, у випадку не конкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Оскільки у тексті квитанцій про зупинення реєстрації спірних податкових накладних не було точно зазначено, які саме документи вимагаються від платника податку, позивач діяв на власний розсуд і підготував пояснення щодо господарської операції із копіями документів, керуючись нормами ПК України, Порядками № 520 та № 1165.

Так, позивачем було надано: договір підряду №1-09/2020 від 14.09.2020р.; договір підряду №2-09/2020 від 14.09.2020р.; договір підряду №З-09/2020 від 14.09.2020р.; договір підряду №4-08/2020 від 19.08.2020р.; договір підряду №3-08/2020 від 19.08.2020р.; договір купівлі-продажу від 30.12.2020р. зареєстрований в реєстрі за №3722; договір купівпі-продажу від 30.12.2020р. зареєстрований в реєстрі за №3734; угода про наміри б/н від 30.12.2020 р.; договір про відшкодування витрат №24/06-1 від 24.06.2021; акт №22 від 01.12.2021р. на загальну суму 1126885,50грн; акт №23 від 01.12.2021р. на загальну суму 2355290,10 грн; акт №26 від 01.12.2021р. на загальну суму 1676659,90грн; акт №27 від 01.12.2021 р. на загальну суму 1624873,75грн; акт №28 від 01.12.2021р. на загальну суму 1 852 628,81грн; платіжне доручення №3286 від 01.12.2021 р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3297 від 02.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3313 від 06.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3320 від 07.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжна доручення №3375 від 14.12.2021 р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3380 від 15.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3392 від 16.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3398 від 17.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3405 від 17.12.2021 р, та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3406 від 17.12.2021р. та лист про зміну призначення платежу до нього; платіжне доручення №3410 від 20.12.2021 та лист про зміну призначення платежу до нього; локальний кошторис на будівельні роботи до Дог. № 1-09/20 від 14.09.2020р.; акт №6 до Дог. № 1-09/20 від 14.09.2020р.; відомість ресурсів до акта по Дог. № 1-09/20 від 14.09.2020р.; відомість ресурсів до Дог. № 1-09/20 від 14.09.2020р.; довідка про вартість виконаних робіт до Дог. №1-09/20 в .

Отже, зупинення реєстрації спірних податкових накладних відбулося незаконно.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації спірних податкових накладних відповідачем вказано про ненадання платником податку копій документів, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

За приписами статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Таким чином, факт здійснення господарських операцій повинен підтверджуватися первинними документами (накладними, актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), тощо), які містять відомості про такі господарські операції та повинні відповідати вимогам частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність".

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу п. 5 Порядку № 520 неможливо встановити обов`язковість подання саме зазначених відповідачем у рішенні документів. Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не містить облікових документів (виписок, реєстрів, оборотно-сальдових відомостей тощо) по рахунках бухгалтерського обліку платника податку.

Посилання контролюючого органу у спірних рішеннях про відмову у реєстрації податкової накладної на ненадання платником податку копій розрахункових документів та/або банківських виписок є загальними та не дозволяють встановити, які саме документи не надано платником, внаслідок чого прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкових накладних з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

Колегія суддів зазначає, що такі документи не вимагалися після зупинення реєстрації ПН, а саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації спірних податкових накладних.

У постанові від 21 лютого 2023 року по справі № 2240/3271/18 Верховний Суд зауважив на тому, що предметом доказування при вирішенні вимог про зобов`язання податкового органу зареєструвати податкову накладну (у разі скасування рішення Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної) мають бути встановленими обставини достатності документів для її реєстрації.

Такий же підхід продемонстровано Верховним Судом і у постанові від 27 квітня 2023 року по справі № 460/8040/20, у якій Суд висловився про те, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

Враховуючи те, що первинні документи, складені за результатами господарських операцій позивача з вищевказаними контрагентами містили усі необхідні реквізити, передбачені частиною 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в тому числі, дозволяли ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій, окремі недоліки у зведених бухгалтерських документах не могли бути підставою для невизнання господарських операцій, а тим більше, для відмови у реєстрації податкової накладної, складеної в ході їх здійснення.

Отже, доводи Комісії ГУ ДПС у Харківській області, покладені в обґрунтування спірних рішень, не ґрунтуються на вимогах законодавства та є безпідставними.

При цьому, суд зауважує, що перевірка реальності здійснення господарської операції за процедурою реєстрації податкової накладної у ЄРПН фактично є неможливою, адже платник податків не залучається до роботи комісії податкового органу з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а члени комісії не здійснюють вихід на підприємство з метою з`ясування фактичних обставин ведення платником податків господарської діяльності.

Колегія суддів зазначає, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 822/1817/18, від 04.12.2018 у справі № 821/1173/17, від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18, від 12.11.2019 у справі № 816/2183/18, від 18 лютого 2020 року у справі № 360/1776/19, від 21 травня 2019 року по справі № 0940/1240/18, від 03.06.2021 по справі № 2040/7098/18.

В межах спірних правовідносин колегія суддів звертає увагу на те, що приймаючи рішення про реєстрацію спірних податкових накладних, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд за результатами розгляду цієї справи не робить висновків щодо "товарності (реальності)" операцій поставки за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкової накладної.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.

У постанові від 07.12.2022 по справі № 500/2237/20 Верховний Суд зазначив, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Отже, зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів про ризиковість платника податку та ризиковість здійснених операцій, відсутність доказів наявності ознак фіктивності в діяльності контрагента позивача, нікчемності або недійсності угод укладених позивачем з вказаним контрагентом або відсутності реального характеру цієї операції матеріали справи та на те, що необхідні документи в підтвердження фактичного здійснення господарської операції були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови у реєстрації спірних податкових накладних.

Колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання про реєстрацію податкової накладної адміністративний суд не досліджує зміст господарських правовідносин, їх реальність тощо. Завдання суду полягає у дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку в аспекті їх належності для цілей підтвердження реальності господарських операцій. Необхідність підтвердження реальності господарських операцій переслідує публічно-правові цілі - встановлення належності виконання платниками податків визначених законодавством податкових обов`язків.

Згідно з правовими висновками постанови Верховного Суду від 02.07.2019р. по справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19) загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 р. по справі № 509/4156/15-а (адміністративне провадження № К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності (виправдання) свого рішення.

Враховуючи, що у надісланих позивачу квитанціях про зупинення реєстрації спірних ПН не вказано конкретного переліку документів, необхідних і достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН, а також надання позивачем достатньої кількості документів, які дозволяють повністю ідентифікувати господарські відносини, посилання, як на підстави для відмови, не надання певних документів, зазначених в оскаржуваних рішеннях, є неприйнятним.

Суд вважає за доцільне наголосити, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання податковим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акту індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації ПН/РК, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини можуть бути підтверджені, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.

І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень суб`єктивізує акт державного органу та не дає змогу суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган прийшов саме до таких висновків, надати їм правову оцінку та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації ПН/РК платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 03.06.2021 р. у справі № 2040/7098/18, від 01.02.2023 р. у справі № 2240/2900/18, від 23.05.2023 р. у справі № 500/770/21.

Зупинення реєстрації податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів, дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.

Отже, зважаючи на наявність достатніх документів для спростування сумнівів про ризиковість платника податку та ризиковість здійснених операцій, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови у реєстрації спірних податкових накладних.

Головним управлінням ДПС у Харківській області у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови у реєстрації спірних податкових накладних, складених позивачем, у ЄРПН.

Колегія суддів зауважує, що недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкових накладних щодо оформлення квитанцій прямо вказує на те, що рішення, які прийнято на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкових накладних, теж не є законним.

Суд зазначає, що сумніви контролюючого органу щодо здійсненої операції не можуть вирішуватися шляхом блокування податкових накладних.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції висновку, що відповідач мав правові підстави для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України прийняти і зареєструвати датою фактичного подання виписані ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" податкові накладні № 1 від 01.12.2021, №2 від 01.12.2021, № 3 від 01.12.2021, №4 від 01.12.2021, №5 від 01.12. 2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних, колегія суддів зазначає, що зазначена вимога є похідною та також підлягає задоволенню.

Відповідно до підпункту 201.16.4. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як установлено пунктами 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому, вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких контролюючий орган зобов`язаний був зареєструвати спірні податкові накладні, були виконані позивачем, а тому у другого відповідача був лише один вид правомірної поведінки зареєструвати такі накладні. За законом у контролюючого органу не було вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Зважаючи на те, що підставою для відмови в реєстрації спірних податкових накладних були обставини, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Державної податкової служби України прийняти і зареєструвати датою первісного подання виписана ТОВ "ДЕРГАЧІ-АГРО" податкові накладні № 1 від 01.12.2021, №2 від 01.12.2021, № 3 від 01.12.2021, №4 від 01.12.2021, №5 від 01.12. 2021 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду № 360/2460/20 від 03.11.2021 р., № 140/14282/20 від 17.05.2023 р.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.01.2019 по справі № 755/10947/17, суди при вирішенні спорів мають враховувати останню правову позицію Верховного Суду.

Так, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні додаткового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до поданих представником позивача доказів на обґрунтування понесених витрат на надання професійної правничої допомоги вбачається, що 01 листопада 2021 року між ТОВ «Дергачі-Агро» (Клієнт за Договором), Позивач по справі № 520/7257/23 та АО «ЛОУ УОЛВС» (Адвокатське об`єднання за Договором) укладено Договір про надання правової допомоги № 1-ДА, відповідно до якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання, зокрема, по наданню послуг з представництва у встановленому порядку інтересів Клієнта в судових органах, зокрема господарських судах, судах загальною юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Враховуючи умови додаткової угоди № б/н від 30 червня 2022 року, додаткової угоди № б/н від 28 червня 2023 року строк дії Договору про надання правової допомоги продовжено до 30 червня 2024 року.

28 квітня 2023 року ТОВ «ДЕРГАЧІ-АГРО» і АО «ЛОУ УОЛВС» укладена Додаткова угода №б/н до Договору № 1-ДА про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року (далі Додаткова угода) відповідно до якої Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання з: написання позовної заяви до Головного управління ДПС в Харківській області (43983495), Державної податкової служби України (43005393) про визнання протиправним та скасування рішення, складання інших процесуальних документів по суті справи; надання усних консультацій з або без вивчення документів; аналіз судової практики.

Підтвердженням наданих за Договором послуг є підписаний акт прийому-передачі наданих послуг від 24.10.2023 року на суму 29524, 00 грн.

Відповідно до Додаткової угоди встановлено строк оплати наданих послуг протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту-здачі наданих послуг.

16 серпня 2023 року АО «ЛОУ УОЛВС» змінило найменування на АО «ЛВ».

Послуги, надані АО «ЛВ», за актом прийому-здачі наданих послуг сплачені в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням, що додається.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що беручи до уваги відсутність клопотань (заяв) відповідачів про неспівмірність понесених позивачем витрат при розгляді справи, а також про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд не вправі оцінювати відповідність розміру заявлених витрат критеріям, що передбачені у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Спірні правовідносини врегульовано нормами ст. 59 Конституції України і ст. ст. 16, 134, 139 КАС України.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Відповідно до частини першої статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Стосовно доводів апелянта про не доведення позивачем обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу та ненадання ним доказів сплати за послуги адвоката колегія суддів зазначає наступне:

Матеріалами справи підтверджено, що 01 листопада 2021 року між ТОВ Дергачі-Агро (Клієнт за Договором), та АО ЛОУ УОЛВС (Адвокатське об`єднання за Договором) було укладено Договір про надання правової допомоги № 1-ДА, відповідно до якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання, зокрема, по наданню послуг з представництва у встановленому порядку інтересів Клієнта в судових органах, зокрема господарських судах, судах загальною юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Враховуючи умови додаткової угоди № б/н від 30 червня 2022 року, строк дії Договору про надання правової допомоги продовжено до 30 червня 2023 року.

28 квітня 2023 року ТОВ «ДЕРГАЧІ-АГРО» і АО «ЛОУ УОЛВС» укладена Додаткова угода №б/н до Договору № 1-ДА про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року (далі Додаткова угода) відповідно до якої Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання з: написання позовної заяви до Головного управління ДПС в Харківській області (43983495), Державної податкової служби України (43005393) про визнання протиправним та скасування рішення, складання інших процесуальних документів по суті справи; надання усних консультацій з або без вивчення документів; аналіз судової практики.

Підтвердженням наданих за Договором послуг є підписаний акт прийому-передачі наданих послуг від 24.10.2023 року на суму 29524, 00 грн.

Відповідно до Додаткової угоди встановлено строк оплати наданих послуг протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту-здачі наданих послуг.

16 серпня 2023 року АО «ЛОУ УОЛВС» змінило найменування на АО «ЛВ».

Послуги, надані АО «ЛВ», за актом прийому-здачі наданих послуг сплачені в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням, що додається.

Таким чином, судові витрати позивача у справі № 520/10233/23 підтвердженні доказами, складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29524,00 грн.

Щодо доводів заявника про те, що виходячи з акту приймання-передачі розмір винагороди за надану правничу допомогу не вбачається обґрунтованим, судова колегія зазначає наступне.

Системний аналіз вищенаведених норм КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Така правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд указав, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Зазначені висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.09.2020 у справі № 826/4959/16, вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

Також згідно з положеннями правової позиції Верховного Суду, що викладені в постанові від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 520/7431/19 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг з категорією складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вказані критерії закріплені у ч. 5 ст. 134 КАС України.

Із матеріалів справи судом встановлено, що підтвердженням надання послуг за укладеним між ТОВ ДЕРГАЧІ-АГРО та АО Ліберті Вей (нова назва АО ЛОУ УОЛВС) договором про надання правової допомоги є підписаний акт прийому-передачі наданих послуг від 24.10.2023 на суму 29524,00. Послуги, надані АО ЛВ за вищевказаним актом, сплачені ТОВ ДЕРГАЧІ-АГРО в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням.

Колегія суддів зазначає, що інформація, вказана у зазначеному акті, містить розрахунок погодинної оплати послуг, що надавались АО ЛВ (час витрачений адвокатом), найменування послуги та її вартість. В цьому ж акті зазначено, що вартість 1 години надання послуг, з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України Про державний бюджет на 2023 рік становить 1342,00 грн.

Також колегія суддів враховую, що заяву про ухвалення додаткового рішення (разом з доказами на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу) подано до суду першої інстанції 24.10.2023, через підсистему «Електронний суд». До цієї заяви долучено квитанції про направлення цієї заяви (разом з додатками) до електронних кабінетів відповідачів у справі в підсистемі «Електронний суд».

До дати ухвалення додаткового рішення у справі (14.12.2023) від відповідачів до суду не надходило клопотань/заяв про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а в доводах апеляційної скарги не наводить обґрунтувань щодо невчинення відповідачем жодних дій, щодо подання до суду такого клопотання (заяви).

При цьому, суд враховує різноплановість, багатоаспектність роботи адвоката та не брати до уваги той факт, що аналіз первинних документів, судової практики, обрання правової позиції та, як наслідок, написання адвокатом позовної заяви потребує витрати ним власних інтелектуальних та часових ресурсів.

Також колегія суддів зазначає, що при вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції врахував те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що відповідачами клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не надавалося, хоча відповідачі мали достатньо часу для його подання до суду, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивач витрат на правничу допомогу у розмірі 29524,00 грн. солідарно з обох відповідачів.

Зіставивши вказані обставини та врахувавши співмірність складності справи, що розглядається, з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), колегія суддів дійшла до висновку про повне та всебічне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, правильне застосування ним норм ст. 134 КАС України та справедливе визначення суми стягнення витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕРГАЧІ-АГРО".

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржувані рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі № 520/10233/23 - залишити без змін.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2023 по справі № 520/10233/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва