Справа № 128/603/23
Суддя: Саєнко О. Б.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/603/23
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючого судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та командира роти №4 батальйону №1 Управління поліції у Вінницькій області Гребенюка Ярослава Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до відповідачів, який ним обґрунтований тим, що постановою командира роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 серія ЕАС № 6547009 від 15.02.2023 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 15.02.2023 о 05:14:18 годині в місті Вінниця на вулиці Брацлавській 85, керуючи транспортним засобом Volkswagen номерний знак: НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3(е) ПДР - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороненого руху.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності було протиправним, оскільки порушень Правил дорожнього руху, зокрема, п. 8.7.3 «е» він не вчиняв. Також, на його прохання працівником поліції доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за порушення п. 8.7.3 (е) ПДР України, на початку розгляду справи надано не було, що свідчить про порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Вказує, що жодних належних та допустимих доказів, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано. Так, на усне клопотання позивача щодо ознайомлення із доказами вчиненого адміністративного правопорушення, командир роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_2 , відмовився це зробити та дослівно сказав «докази надам в кінці розгляду справи, негайно надайте документи для оформлення на вас постанови». Дані твердження інспектора є грубим порушенням процедури розгляду адміністративної справи працівником поліції, оскільки саме з пред`явлення доказів водієві повинний починатися розгляд справи.

Зазначає, що коли вже його було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову, тільки тоді інспектор показав йому на телефоні докази буцімто вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме порушення п. 8.7.3 (е) ПДР. Зокрема, на відео було видно нібито ТЗ Volkswagen, яким він керував. Проте якість відео не допомогла йому чітко зрозуміти чи був це його автомобіль і чи справді було вчинено адміністративне правопорушення, а саме проїзд на заборонений «червоний» сигнал світлофора.

Тому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову командира роти № 4 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 серія ЕАС № 6547009 від 15.02.2023, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

15.03.2023 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області від представника відповідача за довіреністю Цубера М.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також таким, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Вказує, що 15.02.2023, командиром роти №4 УПП у Вінницькій області, капітаном поліції ОСОБА_2 , було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6547009 від 15.02.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Як вбачається зі змісту постанови поліцейським встановлено що 15.02.2023 о 05 год. 14 хв. в м. Вінниця на перехресті вулиць Замостянська - Брацлавська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN POLO НОМЕР_1 , на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (е) ПДР України.

Вказує, що для об`єктивного, всебічного та повного розгляду справи УПП у Вінницькій області ДПП 03.03.2023 до Вінницького КП «СМЕД ОДР» було направлено запит щодо надання циклограми роботи світлофорного об`єкту вищевказаного перехрестя. З відео яке встановлено на даному перехресті на якому зафіксовано сигнал світлофора зеленого кольору для пішоходів, які перетинають вулицю Брацлавську (зі сторони вул. Д. Нечая у напрямку вул. Замостянської) напрямок №6 на циклограмі світлофорного об`єкта. З циклограми режиму роботи по тактах світлофорного об`єкту який розташований на перехресті вулиць Брацлавська - Замостянська та вулиці Д. Нечая, станом на 15.02.2023), чітко вбачається проїзд автомобіля позивача через перехрестя з по вулиці Брацлавській (де з правого боку вул. Д. Нечая, а з ліва вул. Замостянська) напрямок №2 на циклограмі. З чого слідує, на циклограмі Фаза №3 (ст.5) зазначено що поки на напрямку №6 де дозволено рух пішоходам горить зелене світло яке дозволяє рух пішоходам, на напрямку №10 по якому рухався позивач горить червоне світло світлофору. Отже, згідно циклограми об`єкту та відеозапису який додається у повній мірі підтверджено проїзд автомобіля позивача на забороняючий сигнал світлофора.

Також представник вказує, що поліцейським як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, при цьому підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було, у зв`язку з чим поросить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

21.03.2024 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, попередньо, за допомогою системи «Електронний суд» подав, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та відповідач командир роти №4 батальйону №1 Управління поліції у Вінницькій області Гребенюк Я.М. до судового засідання не з`явилися по невідомим для суду причинам, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, заяв про відкладення до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих сторонами письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, відзив на позов, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення виходячи з такого.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС №6547009 від 15.02.2024, судом установлено, що 15.02.2023 о 05:14 год. в м. Вінниці по вул. Брацлавська, 85, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (е) ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень (а.с.5-6).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд прийшов до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 2.3.6 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 8.7.3 (е) ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 222 цього Кодексу визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, з оглянутого судом відеозапису, наданого представником відповідача, як доказу вчинення позивачем правопорушення, неможливо ідентифікувати автомобіль який проїхав перехрестя, його номерний знак, а також керування даним транспортним засобом саме позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. в ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Проте, доказів проїзду саме позивачем ОСОБА_1 перехрестя в місті Вінниця по вулиці Брацлавській 85 на заборонений «червоний» сигнал світлофора, матеріали справи не містять, так само як матеріали і не містять доказів що під час проїзду позивачем вказаного перехрестя, дійсно на його шляху горіла «червона» секція світлофора.

Окрім того, дослідивши доданий представником відповідача до відзиву диск з відеозаписом бодікамери, розміщеної на форменому одязі працівника поліції, судом встановлено, що в процесі розмови, позивач просив у працівника поліції надати відеозаписи, які б підтверджували факт проїзду ним перехрестя на заборонений сигнал світлофора, на що інспектор відповів, що позивач почав рух одночасно з вантажним автомобілем, що знаходився на перехресті праворуч, а отже не може на перехресті одночасно вмикатися всім «зелений» сигнал світлофору.

Тобто інспектором поліції при винесенні оскаржуваної постанови не з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а докази порушення позивачем п.8.7.3 (е) ПДР, ґрунтується лише на припущеннях працівника поліції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а вказав, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь.

Також у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 473/2010/17 Верховний Суд підкреслив, що розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у суду щодо винуватості особи після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості звинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати особу винною.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6547009 від 15.02.2023 за ч.2 ст.1222 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю, оскільки спірна постанова складена у порушення приведених вимог закону.

Керуючись ст.ст.244, 246, 251 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАС №6547009 від 15.02.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 КУпАП.

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: Олена САЄНКО