Справа № 461/542/24
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/542/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:головуючого судді Мисько Х.М.

секретар судового засідання Євтушенко В.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якій просить скасувати постанову інспектора поліції в1р1б2 Управління патрульної поліції ДПП старшоголейтенанта поліції Копичака Олега Степановича серії ГАБІ №711020 від 05.01.2024 року, визнати факт перевищення інспектором службових повноважень.

В обгрунтування позову покликається на те, що постановою інспектора поліції в1р1б2 Управління патрульної поліції ДПП старшоголейтенанта поліції Копичака Олега Степановича серії ГАБІ №711020 від 05.01.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 135 КУпАП, та накладено стягнення у сумі 400,00 грн. Позивач зазначає, що йому надано право на безоплатний проїзд в громадському транспорті, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Пенсійним фондом України, яким підтверджується що позивач є пенсіонером по віку. У зв`язку з цим, вважає, що оскаржувана постанова була складена з порушенням вимог чинного законодавства. Просить позов задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16 січня 2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 лютого 2024 року залучено до участі у справі Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції у якості співвідповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив такий задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що постановою інспектора поліції в1р1б2 Управління патрульної поліції ДПП старшоголейтенанта поліції Копичака Олега Степановича серії ГАБІ №711020 від 05.01.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 135 КУпАП, та накладено стягнення у сумі 400,00 грн.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, вбчається, що 05.01.2024 року о 10 годині 43 хвилини ОСОБА_1 рухався у трамваї №6 зі сполученням Залізничний вокзал вул. Миколайчука у м. Львові та здійснив безквитковий проїзд від зупинки до вул Городоцької, 05, зупинка Церкви Святої Анни.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Відповідно до ст.135 КУпАП, відповідальність передбачена за безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років: у поїздах приміського, місцевого або дальнього сполучення; в міському транспорті; в автобусі приміського або внутрірайонного сполучення; в автобусі міжміського і міжнародного сполучення та у міжміському електротранспорті; на суднах морського і внутрішнього водного транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.93 №354 від 16.08.1994 року Про безоплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування введено безплатний проїзд для пенсіонерів за віком на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах. Пунктом 1-1. установлено, що право на безплатний проїзд надається за наявності посвідчення встановленого зразка чи довідки, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який зареєстрований у зазначеній системі і видається на безоплатній основі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є пенсіонером по віку, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України, термін дії довічно.

Відповідно до витягу з наказу №372 о/с від 31.10.2006 року управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області зазначено звільнити з органів внутрішніх справ України у відставку за п.65а за віком ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_1 надано право на безоплатний проїзд в громадському транспорті.

Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 , в розумінні ст.251 КУпАП, відповідачем не надано.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.135 КУпАП, то слід зазначити, що у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували дану обставину.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст. 135 КУпАП, а відтак суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову інспектора поліції в1р1б2 Управління патрульної поліції ДПП старшого лейтенанта поліції Копичака Олега Степановича серії ГАБІ №711020 від 05.01.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.135 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області та Управління патрульної поліції ДПП на користь позивача ОСОБА_1 по 292,00 грн. сплаченого судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 26.03.2024 року.

Суддя Мисько Х.М.