Справа № 400/2199/24
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 березня 2024 р. № 400/2199/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гордієнко Т. О. розглянув адміністративну справу

за позовомМиколаївської окружної прокуратури, бульв. Бузький, 15, м. Миколаїв, 54006,

до відповідачаВеснянської сільської рада Миколаївського району Миколаївської области, вул. Центральна, 6, с-ще Весняне, Миколаївський район, Миколаївська область, 57134,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Миколаївська окружна прокуратура звернулася до суду з позовом до Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання протиправною бездіяльність щодо оформлення та державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю Зеленоярського будинку культури за адресою: АДРЕСА_1 та вбудоване в підвальне приміщення будинку культури протирадіаційне укриття з обліковим номером 53984 площею 55,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання вжити заходи щодо оформлення та державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю Зеленоярського будинку культури за адресою: АДРЕСА_1 та вбудоване в підвальне приміщення будинку культури протирадіаційне укриття з обліковим номером 53984 площею 55,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

У статтях 5, 7 та 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно статті 1 ГПК України цей кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Статтею 20 ГПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п.6 ч.1); справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (п.10 ч.1); вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (п.13 ч.1).

Отже, у пункті 6 вказаної статті визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а у пункті 10 названої статті передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Таким чином, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому визначення предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Позивачем заявлено позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо державної реєстрації права комунальної власності Веснянської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області на нежитлове приміщення - протирадіаційне укриття.

Отже, позов зводиться до виникнення, зміни чи припинення саме цивільних правовідносин- реєстрація права власності, що мають майновий характер та не є результатом реалізації відповідачем контрольних функцій у сфері управлінської діяльності.

Подібний правовий висновок викладено у пункті 5.81 постанови Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 924/438/22.

У п. 5.81 постанови Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 924/438/22 зазначено, що посилання в касаційній скарзі на те, що позов у справі не підлягав розгляду за правилами господарського судочинства, враховуючи його спрямованість на вчинення Відповідачем виключно адміністративних, управлінських дій, колегія суддів також вважає безпідставними та погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про приватноправовий характер спору у цій справі, оскільки Прокурор мотивував необхідність визнання недійсним оскаржуваного рішення Відповідача неправомірністю вибуття з комунальної власності споруд цивільного захисту згідно з таким рішенням та вбачав у наслідках його прийняття порушення інтересів держави, відповідно, зазначене призводить до виникнення, зміни чи припинення саме цивільних правовідносин, що мають майновий характер та не є результатом реалізації Радою контрольних функцій у сфері управлінської діяльності.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 року по справі № 924/438/22, від 08.11.2023 року по справі № 924/436/22.

Враховуючи вище викладене, даний спір не відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 25.03.2024р.