Справа № 500/4727/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/4727/23 пров. № А/857/20547/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Гудима Л.Я., Заверухи О.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року (головуючий суддя: Баб`юк П.М., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,

встановив:

ОСОБА_1 , 31.07.2023 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 , суми нарахованих ОСОБА_2 , на підставі рішення суду № 500/162/21, доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплатити ОСОБА_1 суми нарахованих ОСОБА_2 , на підставі рішення суду № 500/162/21, доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, в розмірі 84755,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/162/21 від 18.02.2021 позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019, згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум.

Позивачка, яка є донькою померлого ОСОБА_2 , звернулася до відповідача із заявою щодо виплати заборгованості нарахованих сум її батьку на підставі рішення суду № 500/162/21 від 18.02.2021, однак відповідач її повідомив, що у разі смерті заявника, рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником,.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 сум нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 18.02.2021 у справі № 500/162/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 18.02.2021 у справі № 500/162/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі № 500/162/21 виконано добровільно, оскільки здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , а виплата донарахованої суми в розмірі 84755,58 грн забезпечується безпосередньо Пенсійним фондом України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі- Закон №2262-ХІІ).

Позивачка - ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі № 500/621/21, позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 згідно оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 з врахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим спеціальним званням, надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виплачених сум.

Вказане рішення суду набрало законної сили 12.04.2021.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідач перерахував пенсію ОСОБА_2 з 01.04.2019, але суму доплати перерахованої пенсії за його життя не виплатив.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

На момент смерті ОСОБА_2 проживав разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка 25.05.2023 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй нараховану та не виплачену її батькові доплату до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021.

У відповідь на звернення позивачки, відповідач листом від 08.06.2023 повідомив її, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 № 500/162/21 ОСОБА_2 нараховано доплату за період з 01.04.2019 по 30.04.2021. Зазначив, що у разі смерті заявника рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником.

Аналогічне відповідачем було повідомлено листом від 05.07.2023 у відповідь на адвокатський запит.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 у термін не пізніше 6 місяців після смерті її батька звернулась до пенсійного органу із заявою про виплату недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , що нарахована на виконання рішення суду, але невиплачена на час смерті останнього, а тому відповідно до ст. 61 Закону № 2262-ХІІ позивачка має право на отримання недоотриманої пенсії її померлого батька.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262- ХІІ (далі - Закон України № 2262-ХІІ).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 статті 61 Закону України № 2262-XII суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Абзацом 3 пункту 4 Порядку № 3-1 передбачено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Аналіз наведених вище правових норм надає, суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що суми недоодержаної пенсії, призначеної на підставі Закону України 2262-XII, виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачка та її батько, в тому числі на момент смерті, проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , (а. с. 11, 16).

ОСОБА_1 у термін не пізніше 6 місяців після смерті її батька, звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , що нарахована на виконання рішення суду, але невиплачена на час смерті останнього.

До вказаної заяви позивачка додала додано: копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 31.03.2023 (а. с. 15); копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.08.1957 (а. с. 13); копію свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 31.10.1987 (а. с. 14); копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 (а. с. 10-11); копію ідентифікаційного номера (а. с. 11); копію відповіді пенсійного органу на її звернення про суму заборгованості (а. с. 17); довідку від ОСББ (а. с. 16).

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачка, яка є донькою померлого ОСОБА_2 , якому не виплачено заборгованості по нарахованих сумах пенсії, на підставі рішення суду № 500/162/21 від 18.02.2021, ОСОБА_1 у термін не пізніше 6 місяців після смерті її батька, звернулась до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії та проживала на момент смерті її батька з ним, а тому відповідно до ст. 61 Закону № 2262-ХІІ позивачка має право на отримання недоотриманої пенсії її померлого батька.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання відповідача на необхідність у цьому випадку змінити стягувача по справі № 500/162/21, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 61 Закону України № 2262-XII суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною статтею 61 Закону № 2262-ХІІ.

Отже, спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав позивачки.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище правових норм викладено у постановах Верховного Суду від 01.05.2023 у справі № 520/926/21, від 27.09.2023 у справі № 420/16546/21, від 05.12.2023 у справі № 420/18164/21, від 24.01.2024 у справі № 380/9537/21, від 14.02.2024 у справі № 462/3575/17.

Щодо покликання відповідача на відсутність функцій фінансування виплати пенсій, то суд апеляційної інстанції вважає такі також безпідставними, оскільки предметом вказаної справи є наявність права позивачки на отримання пенсії померлого батька, що не є залежим від фінансування пенсійного органу та не було (та не може бути) підставою відмови у виплаті пенсії.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 сум нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021, які підлягали виплаті ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 18.02.2021 у справі № 500/162/21, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, а з метою ефективного способу відновлення порушених відповідачем прав позивачки необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 виплату нарахованих доплат до пенсії за період з 01.04.2019

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року у справі № 500/4727/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді Л. Я. Гудим
О. Б. Заверуха