Справа № 400/4717/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/4717/23
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Альонішко С.І.,

за участю представника апелянта Шилова В.Ю.,

представника відповідача Коршунова В.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 06.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 06.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду та фактично сплачених сум за ці періоди;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати до суду звіт про виконання рішення суду впродовж 15 днів з дня набрання його законної сили;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правову допомогу адвоката.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до отриманої довідки від військової частини НОМЕР_1 №2818 від 04.04.2023 р. було встановлено, що позивач приймав безпосередню участь в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в зазначений період. Це в свою чергу прямо вказує на те, що відповідач мав здійснити розрахунок та виплатити йому додаткову винагороду збільшену до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд посилається в якості обґрунтування та доказу на Окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29. За здійсненим пошуком на офіційному веб-сайті Верховної Ради України https://www.rada.gov.ua/ не було встановлено такого нормативно-правового акту Міністерства оборони України. Тому посилання на нього як на законну підставу невиплати додаткової винагороди, на думку апелянта, неможливо. Лише з 01.02.2023 року у командирів (начальників) виникли законні умови та підставі розділяти та виплачувати додаткову винагороду з урахуванням ряду особливостей та застережень. До 01.02.2023 р. Збройні Сили України та їх посадові особи, при нарахування додаткової винагороди військовослужбовцям, користувались виключно приписами постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р. Будь-яких інших нормативно-правових (закони, постанови, укази, накази зареєстровані в Мін`юсті) або нормативних (внутрішні накази чи розрядження) актів, які б уточнювали порядок виплати додаткової винагороди не існувало. Норми цієї постанови не встановлювали обов`язковості участі в бойових діях військовослужбовця, а лише зазначали, що військовослужбовець Збройних Сил України має приймати безпосередню участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. В період з 06.08.2022 року по 31.08.2022 року та з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року позивач приймав участь в таких заходах, що підтвердив сам відповідач в довідці від 04.04.2023 р. № 2818. Апелянт вказує, що позивач безпосередньо приймав участь та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що і було підтверджено відповідачем узагальненою довідкою від 04.04.2023 р. № 2818.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року де зазначено, кому виплачується додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. пропорційно із розрахунку на місяць та відповідно до телеграми № 1/566 від 17.06.2022 року. Підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком №1 Окремого доручення. В своїй позовній заяві позивач посилається на довідку військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2023р. №2818. Однак, на думку представника відповідача, надана довідка не може бути доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або відповідних заходах, оскільки вона не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, яка складається з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, предбаченої постановою КМУ № 168. Вказує, що наведена довідка не містить в собі жодних відомостей щодо наявності бойових наказів (бойових розпоряджень): журналів бойовихдій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки: списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо. Отже, вказана довідка не може бути належним доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Зазначає, що додаткова винагорода передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 №168 з розрахунку 100 000 грн. позивачу виплачувалась у вересні 2022 року пропорційно двом дням участі в бойових діях. За серпень та 28 днів вересня дана додаткова винагорода не виплачувалась так як позивач у цей період не приймав безпосередньої участі у бойових діях. Командир військової частини НОМЕР_1 не має права не виконувати доручень Міністра оборони України, бо це кримінальне правопорушення. З огляду на зазначене, представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

У відкритих судових засіданнях суду апеляційної інстанції сторони надали свої пояснення та у судовому засіданні, яке відбулось 13.03.2024 року не заперечували, щодо закінчення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Зважаючи на відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі, колегія прийняла рішення закінчити розгляд справи, з урахуванням наданих пояснень сторонами, у письмовому провадженні.

15 березня 2024 року до суду від представника апелянта надійшла заява про компенсацію судових витрат, в якій, керуючись ст. ст. 132-142 КАС України просить стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. та судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп. Зазначену заяву обґрунтовано тим, що в ході підготовки та розгляду справи ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу та по сплаті судового збору. Вказує, що витрати на адвоката підтверджуються договором про надання правової допомоги № 39 від 22.03.2023 р., додатками до цього договору, актами про надані послуги від 12.07.2023 р. та від 14.03.2024 р., платіжними інструкціями від 12.07.2023 р. № ЕСМ_Р24АD8133 та від 05.11.2023 р. №0.0..1. Загальна сума витрат на професійну правову допомогу склала 20000 грн. Зазначає, що витрати на судовий збір склали 2147 грн. 20 коп., що підтверджується платіжними інструкціями № 0.0..1 від 25.08.2023 р. та № Х1К7-ХК9Н-98ЕЗ-М6ТЕ від 27.04.2023.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацію у військової частині НОМЕР_1 .

До матеріалів справи позивачем було надано довідку від 04.04.2023р. за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в якій зазначено що він в період з 06.08.2022р. по 15.10.2022р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Саме з існуванням такої довідки позивач пов`язує необхідність виплати йому збільшеної додаткової винагороди за вказаний період.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. саме відповідні командири військових частин визначають, які військовослужбовці беруть безпосередню участь у бойових діях, а які ні та виносять відповідні накази з цього приводу. У цьому випадку, таких наказів прийнято не було. Сам по собі факт відрядження військовослужбовця у певні райони, не є підставою для нарахування додаткової грошової винагороди. Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, такою підставою є саме накази командирів (начальників).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XІІ) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

28.02.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), пунктом 1 якої (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Правовий механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам чітко регламентує Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197 (далі по тексту - Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 розділу І "Загальні Положення" Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Відповідно до п. 17 Розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою № 248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Пунктом 3 передбачено, що про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

В подальшому, 23.06.2022 Міністром оборони України з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 прийнято рішення № 912/з/29 (далі по тексту - Рішення № 912/з/29).

Так згідно пункту 1 Рішення № 912/з/29 під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи ) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил Оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.

За приписами пункту 2 Рішення № 912/з/29 на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

Відповідно до абзаців 3,4 п. 3 Рішення № 912/з/29 документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до пункту 4 Рішення № 912/з/29 керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою № 1 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та 5 пункту 3 цього доручення.

За приписами пункту 5 Рішення № 912/з/29 виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі військові частини) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Рішення № 912/з/29).

Як вбачається з копії рапорту на ім`я начальника зв`язку начальника відділення зв`язку та інформаційних систем штабу військової частини НОМЕР_1 просять клопотання перед вищим командуванням про виплату грошової винагороди за безпосередню участь у бойових діях, або забезпечення здійсненні заходів з національної безбеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії у вересні 2022 року особовому складу польового вузла зв`язку, зокрема, солдату ОСОБА_1 у розмірі 30 000 грн., дата входу - 01.09.2022, дата виходу 30.09.2022, дні 30; 100 000 грн., дата входу 29.09.22, дата виходу 30.09.22, дні -2; примітка - № 1665 дек від 29.09.22 (а.с. 153-155).

Як вбачається з копії рапорту на ім`я начальника зв`язку начальника відділення зв`язку та інформаційних систем штабу військової частини НОМЕР_1 просять клопотання перед вищим командуванням про виплату грошової винагороди за безпосередню участь у бойових діях, або забезпечення здійсненні заходів з національної безбеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії у серпні 2022 року особовому складу польового вузла зв`язку, зокрема, солдату ОСОБА_1 у розмірі 30 000 грн., дата входу - 01.08.2022, дата виходу 31.08.2022, дні 31 (а.с. 156-158).

На виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року про повторне витребування документів, представником відповідача було надано заяву про виконання ухвали суду, в якій зазначено, що витяг з наказу командира оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_2 № 52 від 20.08.2022 року (який видається на весь особовий склад військової частини НОМЕР_1 , що прибував до оперативно-стратегічного угрупування Донецьк та не може бути підставою для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн. на місяць) (копію витягу додано до заяви).

Вказує, що витяг з бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №1665 дск. Від 29.09.2022. (На підставі даного бойового розпорядження 29.09.2022 ОСОБА_1 вибув у військову частину НОМЕР_2 для виконання бойового завдання та з цього моменту почав отримувати додаткову винагороду збільшену до 100000 грн., до цього часу він бойових завдань та розпоряджень командира військової частини не виконував, перебував у розташуванні роти зв`язку, в якій проходив службу, а тому отримував додаткову винагороду з розрахунку 30000 грн. на місяць).

Стосовно журналу бойових дій повідомляє, що Журнал бойових дій ведеться в штабі військової частини. В даному журналі відображаються відомості наступного характеру: кількість обстрілів, втрата майна особового складу, знищення техніки, тобто та інформація, яка не підлягає розголошенню. Відомості щодо позивача в даному журналі відсутні.

Вказує, що ОСОБА_1 до 29.09.2022 року не виконував бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 , а тому законно отримував додаткову винагороду з розрахунку 30000 грн. на місяць (а.с. 146-147).

Як вбачається з копії витягу із наказу командира оперативно-тактичного угрупування ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 20.08.2022 № 52 вважати такими, що прибули до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування Донецьк, які залучаються та беруть безпосередню участь в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, з метою виконання службових (бойових) завдань нижчепойменованих військовослубовців військової частини НОМЕР_1 06 серпня 2022 року, зокрема, солдата ОСОБА_1 (а.с. 202 - 205).

З огляду на вищезазначене, стосовно права позивача на отримання додаткової щомісячної винагороди у 100 000 грн., встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 колегія суддів зазначає, що таке право у наведений період з 06.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року у позивача не виникало, оскільки інформації щодо його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та доказів на підтвердження цієї інформації, суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Рішення Міністра оборони України, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

Ніким іншим, окрім командування відповідної військової частини, питання безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, підтверджено бути не може. По цій справі встановлено, що документи, передбачені п.п.3,4 Рішення про безпосередню участь позивача у бойових діях, за спірний період, військовими частинами не складалися, наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової грошової винагороду в розмірі 100000 гривень стосовно позивача не виносився, довідка з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах ОСОБА_1 за формою, наведеною в додатку №1, Рішення Міністра оборони України від 23.06.2022р. не видавалася. За таких обставин, немає жодних підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди у такому розмірі.

Посилання апелянта на довідку від 04.04.2023р. за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України судом не приймається до уваги, так як її зміст не співпадає зі змістом довідки наведеною в додатку №1, Рішення Міністра оборони України від 23.06.2022р., що є визначальним у даній справі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги, заява представника ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат також не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик