Справа № 240/2928/24
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

21 березня 2024 року м. Житомир справа № 240/2928/24

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправним, скасування акту та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, а саме постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження від 06.02.2024 у виконавчому провадженні №71187181;

- стягнути з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на його користь 1500000 грн (один мільйон п`ятсот тисяч гривень) на відшкодування шкоди.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства при зверненні з даним позовом до суду, суддею було встановлено наступне.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір".

Статтями 1, 2 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" №28249/95).

Статтею 3 Закону №3674-VI передбачено об`єкти справляння судового збору та визначено перелік процесуальних документів, за подання яких судовий збір не справляється.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону №3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Правовими нормами пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VI встановлено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позову майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що в позові ним заявлено дві позовні вимоги:

1) вимога про визнати протиправною та скасування постанови від 06.02.2024 про закінчення виконавчого провадження №71187181, яка є вимогою немайнового характеру;

2) вимога про стягнення з відповідача на його користь 1500000 гривень на відшкодування шкоди, яка є вимогою майнового характеру.

Відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону №3674-VI судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з приписами частини першої статті 5 КАС України щодо способів судового захисту, які кореспондують з положеннями частини другої статті 245 КАС України щодо повноважень суду при вирішенні справи, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання протиправним і скасування індивідуального акта чи окремих його положень; стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень - коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішують судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди заявлену в адміністративному судочинстві обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень).

Наведене правове регулювання свідчить на користь висновку, що позовна вимога про відшкодування шкоди, завданої протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, тобто за вимогу про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень судовий збір сплачується.

Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 02 травня 2019 року у справі №9901/167/19 та Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №820/5268/17, постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 597/664/18.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що при подачі даного позову до суду позивач повинен сплатити судовий збір за одну позовну вимогу немайнового характеру - вимогу про визнання протиправною та скасування постанови від 06.02.2024 про закінчення виконавчого провадження №71187181. При цьому, розмір судового збору, який підлягає сплаті за вказану позовну вимогу становить 1211,20 гривень (3028,00 грн * 0,4 = 1211,20 грн, де: 3028,00 грн - прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, встановлений на 01 січня 2024 року; 0,4 - ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру).

Водночас, всупереч частини 3 статті 161 КАС України ОСОБА_1 не долучив до позовної заяви документу про сплату ним судового збору в розмірі 1211,20 гривень або ж документу, який підтверджує підстави для звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду клопотання, якому просив звільнити його від сплати судового збору, у зв`язку з тим, що він є малозабезпеченим, а судовий збір, який підлягає сплаті за подачі даного позову до суду, перевищує 5 % його доходу за 2023 рік.

Розглянувши вказане клопотання, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зі змісту викладених норм випливає, що у випадку наявності однієї із альтернативних умов, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та враховуючи майновий стан сторони, суд має право звільнити позивача від сплати судового збору або відстрочити позивачу сплату судового збору. Водночас, умовою для звільнення від сплати судового збору є незадовільний майновий стан позивача.

Зі змісту ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що при вирішені питання про звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати визначальним є майновий стан особи, а саме її дохід за календарний рік, що передує року звернення до суду з позовною заявою.

До поданого клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 долучив:

- довідку Управління соціального захисту населення Богунського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради від 16.01.2023 № 86 про те, що він перебуває у вказаному управлінні на обліку та в період з 01.01.2023 по 30.06.2023 отримував допомогу малозабезпеченим сім`ям;

- відомості з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2023 рік, відповідно до яких за 2023 рік він отримав соціальні виплати в розмірі 5865,00 грн;

- індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), відповідно до яких у 2023 році він не був застрахованою особою.

Разом з тим, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що є він є інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" громадяни України, які визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний страховий стаж, мають право на для призначення пенсії по інвалідності.

Однак, ОСОБА_1 не надав до суду жодної інформації про те, чи отримує він, як особа з інвалідністю ІІІ групи пенсію по інвалідності або будь-який інший вид пенсії.

Оскільки пенсія є частиною доходу особи, то інформація про її розмір має значення для встановлення судом майнового стану особи, та як наслідок значення вирішення питання про наявність підстав для звільнення такої особи від сплати судового збору.

У зв`язку з цим, суддею було винесено ухвалу від 28 лютого 2024 року, якою залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху та, з метою з`ясування його майнового стану для подальшого вирішення питання про звільнення його від сплати судового збору, встановлено йому строк для надання до суду інформації про те, чи є він пенсіонером та чи отримує пенсію. Крім того, в цій ухвалі судом було зазначено, що у випадку, коли ОСОБА_1 отримує пенсію, йому необхідно надати до суду довідку про розмір його пенсії за 2023 календарний рік.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали ОСОБА_1 подав до суду заяву (вх.№13457/24 від 05.03.2024), в якій зазначив, що: "мотиви ухвали про подання додаткових доказів для звільнення від сплати судового збору не тільки не містять номер форми пенсійної довідки, яку Ви зобов`язуєте мене подати, але й не містять зв`язку з пункту 3 статті 70 Податкового кодексу України, відповідно до якого, до інформаційної бази Державного реєстру включаються такі дані про фізичних осіб: 70.3.1. джерела отримання доходів; 70.3.3. сума нарахованих та/або отриманих доходів".

Вказане свідчить, що на виконання вимог ухвали від 28 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 фактично подав до суду заяву, в якій висловив свою незгоду з цією ухвалою. В свою чергу, вимоги ухвали від 28 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без руху в частині надання до суду інформації про те, чи є він пенсіонером та чи отримує пенсію, а також надання до суду довідки про розмір його пенсії за 2023 календарний рік (у випадку, якщо він отримує пенсію), ОСОБА_1 не виконав.

Суд звертає увагу, що особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення у здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 72-77 КАС України покладаються на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2023 року у справі № 9901/988/18, доказами неможливості сплати судового збору можуть слугувати також довідка з Пенсійного фонду України про наявність/відсутність виплат за 2023 рік; довідка з Управління праці та соціального захисту населення про наявність/відсутність виплат за 2023 рік; довідку з Державного центру зайнятості про наявність/відсутність виплат за 2023 рік.

Оскільки, на виконання вимог ухвали від 28 лютого 2024 року про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 не надав до суду інформації про те, чи отримує він пенсію, та довідки про розмір його пенсії за 2023 календарний рік (у випадку, якщо пенсію він отримує), суд приходить до висновку, що він не виконав покладеного на нього, як на особу, яка заявила відповідне клопотання, обов`язку по доведенню неможливості, через майновий стан, сплати ним судового збору у встановленому законодавством розмірі.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що звільнення від сплати судового збору чи відстрочення його сплати є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача та звільнення його від сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що при подачі даного позову до суду позивачем не було дотримано вимоги ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України щодо надання до суду документу про сплату ним судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_1 строк залишення його позовної заяви без руху, встановлений ухвалою від 28 лютого 2024 року.

Недоліки позовної заяви можуть бути усуненні позивачем шляхом надання до суду доказу (оригіналу квитанції) сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у Жит.обл/ТГ м.Житомир/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA4006797

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101; РНОКПП позивача; Судовий збір, за позовом ПІБ позивача, Житомирський окружний адміністративний суд.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Продовжити строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , встановлений ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.02.2024.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом семи днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Е.Черняхович