Справа № 160/1825/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 березня 2024 року Справа № 160/1825/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі питання про зупинення провадження у справі №160/1825/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, які полягають у відмові підготовити та надати йому оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року, оформленої листом вих. №3.3/59-2024/З-42 від 09.01.2024; зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, виготовити та надати йому довідку про розмір грошового забезпечення станом 01.01.2023 року, оформлену з зазначенням всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив та зазначає наступне.

Так, предметом спору в даній адміністративній справі є протиправність дій відповідача, які полягають у відмові підготувати та надати позивачу оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року для проведення перерахунку його пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» яким встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2684 грн., тому з 01.01.2023 року грошове забезпечення всіх військовослужбовців, яким вона нараховується та виплачується на підставі постанови КМУ №704 має бути перераховане в сторону збільшення шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнту на прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 року, а не на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 року, який становив 1762 грн. Таким чином, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб виникли підстави для видання нових довідок станом на 01.01.2023 року для перерахунку пенсій, призначених на підставі Закону №2262.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою від 19 вересня 2023 року Касаційним адміністративним судом Верховного суду відкрито касаційне провадження у справі №160/3235/23.

Зміст вказаної ухвали у справі №160/3235/23 свідчить про подібність спірних правовідносин, предмету та підстав позову.

В цій ухвалі Верховним Судом констатовано наявність обставин, наведених у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України - касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (відповідні доводи визнано Верховним Судом обґрунтованими).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Слід зазначити, що фактично Верховним Судом констатовано, що наразі ним розглядається справа, в якій буде вирішено питання права, що матиме фундаментальне значення для єдності судової практики.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки результат розгляду Верховним Судом справи, що матиме фундаментальне значення для формування судової практики в спірних правовідносинах, матиме визначальне значення для вирішення спору в цій справі.

Окрім цього, згідно з пунктом 5 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Конституційний Суд України у рішенні від 22.05.2018 року № 5-р/2018 зазначив, що елементом верховенства права є правова визначеність.

Європейська Комісія за демократію через право у Доповіді щодо верховенства права від 04 квітня 2011 року № 512/2009 зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість (передбачуваність) ситуацій та правовідносин, що виникають.

Європейська комісія за демократію через право (Венеціанська комісія) виходить з того, що принцип правової визначеності (legal certainty) має важливе значення для довіри до судової системи і верховенства права; правова визначеність також сприяє розвитку та економічному прогресу; необхідно, щоб суди, особливо вищі суди, створювали механізми для запобігання конфліктам та забезпечення узгодженості їхньої судової практики (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 "Про верховенство права" (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року.

Як випливає з практики Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права їх носіїв (рішення ЄСПЛ від 24 квітня 2008 року у справі "C. Дж. та інші проти Болгарії", заява №1365/07, пункт 39, від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11, пункт 170).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення і застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ від 11 листопада 1996 року у справі "Кантоні проти Франції", заява №17862/91, пункти 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України", заява №20372/11, пункт 65).

При цьому однакове застосування норм права забезпечує правову визначеність у державі, яка керується верховенством права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 року у справі №357/8277/19.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення стабільності судової практики, утвердження правової визначеності для сторін, забезпечення досягнення завдання адміністративного судочинства та з метою остаточного вирішення спору між сторонами суд вважає, що за обставин цієї справи наявні достатні підстави для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №160/3235/23.

Керуючись статтями 236, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження у справі №160/1825/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №160/3235/23.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська