Справа № 460/27664/23
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2024 року м. Рівне №460/27664/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними дій та скасування рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач), в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області Беднарука Андрія Васильовича та ОСОБА_2 щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі наказу №1536-п від 29.09.2023; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №8379/ від 30.10.2023.

Виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що за результатами фактичної перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми від 30.10.2023 №8379/, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в загальній сумі 38706,83 грн. Позивач вказує, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки інспекторами допущено ряд процедурних порушень щодо проведення перевірки, які свідчать про недопустимість акта фактичної перевірки, як доказу здобутий з порушенням законодавства. Оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. Акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Виклад заперечень відповідача.

Відповідач вказує, що фактична перевірка призначена та проведена у відповідності до норм чинного законодавства, а процедурні порушення, на які посилається позивач, не мали місця. Підставами для скасування остаточних рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення. Відповідач вказує, що під час проведення перевірки установлені порушення платником податків вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому усі підстави для притягнення позивача до відповідальності у порядку статті 17 цього Закону були. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 08.12.2023 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 22.03.2024 клопотання відповідача про закриття провадження у справі залишене без задоволення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 пройшла процедуру державної реєстрації, а відтак набула правового статусу суб`єкта господарювання в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; основний вид економічної діяльності 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Відповідно до даних ДПС України, які містяться у підсистемі «Реєстраційні дані платника» ІС «Податковий блок», ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

Керівником Головного управління ДПС у Рівненській області винесений Наказ «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 » від 29.09.2023 №1536-п (далі Наказ №1536-п), яким постановлено провести фактичну перевірку в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , з 02 жовтня 2023 року терміном 10 діб, з метою перевірки: дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів та складах та / або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); період діяльності, що перевіряється згідно статті 102 Податкового кодексу України.

На підставі Наказу №1536-п контролюючим органом сформовані Направлення на перевірку від 29.09.2023 №2376/Ж3/17-00-07-05-15 щодо інспектора АВ. Беднарука та №2377/Ж3/17-00-07-05-15 щодо інспектора Д.В. Николина.

Інспекторами складений Акт фактичної перевірки реєстраційний №8573/Ж5/17-00-07-05-17/ (далі Акт перевірки), яким установлено порушення пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Наказу №13 від 21.01.2016 Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)»:

не забезпечено використання режиму попереднього програмування щодо товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: чек №1958 від 15.06.2023, чек №2037 від 03.08.2023, чек №2040 від 04.08.2023, чек №2063 від 20.08.2023, чек №2124 від 29.09.2023 без зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів;

за результатами аналізу фіскальних чеків із СОД РРО встановлено вибірково при здійсненні розрахункових операцій протягом 2023 року при реалізації алкогольних напоїв, що маркуються відповідними марками акцизного податку, у фіскальних чеках РРО не забезпечено відображення цифрового значення штрихового коду МАП на алкогольні напої на загальну суму 22441,22 грн (згідно з додатком №1 до Акту фактичної перевірки);

при покупці пива «Закарпатське» 1,2 л за ціною 65,00 грн розрахункову операцію здійснювала продавець ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), у якої не укладено трудові відносини з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

На підставі Акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 30.10.2023 №8379/, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені у розмірі 38706,83 грн (далі ППР №8379/).

Розрахунок штрафних санкцій:

не забезпечення відображення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку при реалізації алкогольних напоїв на суму 22441,22 грн відповідальність передбачена пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»: 100 % вартості проданих з порушенням товарів за порушення вчинене вперше, 150% вартості проданих з порушенням товарів за кожне наступне вчинене порушення; сума штрафних санкцій 33606,83 грн;

не забезпечено використання режиму програмування найменування товарів (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін та обліку їх кількості відповідальність передбачена пунктом 7 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; сума штрафних санкцій 5100, 00 грн;

загальна сума штрафних (фінансових) санкцій становить 38706,83 грн.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що контролюючим органом при проведенні фактичної перевірки порушено ряд вимог, що ставляться податковим законодавством до процесу отримання доказів, а саме: дотримання правил збирання певних видів доказів та правил, які гарантують повноту і точність фіксації зібраної інформації під час проведеної перевірки ФОП ОСОБА_1 , тому ані Акт фактичної перевірки, ані додатки до нього, ані ППР, прийняте за результатами проведеної перевірки, не є допустимими доказами в розумінні статті 74 КАС України; порушення порядку та процедури проведення фактичної перевірки мають наслідком визнання ППР протиправним.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

У постанові Верховного Суду від 23.11.2023 у справі справа №160/7797/23 (адміністративне провадження № К/990/34645/23) зазначено:

«Незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства»;

«Таким чином, колегія суддів зазначає, що оскаржуючи саме наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень (рішень) платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки, яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка»;

«Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України».

Позовні вимоги про скасування ППР обґрунтовуються, зокрема, відсутністю підстав для проведення перевірки та порушення процедури проведення фактичної перевірки, тому суд надає правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваного рішення, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

За правилами пункту 80.1 статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Зі змісту Наказу №1536-п вбачається, що правовою підставою для проведення фактичної перевірки визначено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

За правилами пункту 81.1. статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Щодо підстави для проведення фактичної перевірки, яка зазначена в Наказі №1536-п (посилання на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України), суд зазначає, що касаційним судом сформована різна практика.

До прикладу, у постанові Верховного суду від 21.01.2021 (справа №460/1239/19, адміністративне провадження № К/9901/31029/19) зазначено: «При цьому, не зазначення такої підстави в наказі на проведення на перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п.п.81.1 ст. 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом».

У постанові Верховного Суду від 08.12.2018 у справі № 820/4895/18 викладено правову позицію про відсутність правових підстав для здійснення перевірки (податкового контролю) позивача на підставі наказу, у якому відсутні посилання на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення такої.

Правові позиції щодо зазначення підстав для проведення фактичної перевірки викладені також в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №820/4893/18, від 04.12.2018 у справі №820/4894/18, від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18, в яких застосовані норми підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України до встановлених судами попередніх інстанцій у відповідних справах обставин щодо підстав (обставин) проведення (призначення) фактичної перевірки суб`єкта господарювання, зокрема і відповідність таких підстав зазначеним у наказі про проведення перевірки підставам (фактичним і правовим).

Відповідач зазначає, що підставою для фактичної перевірки стала наявність інформації, яка свідчить про порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, що передбачено підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України:

відповідно до наявної у контролюючого органу інформації, а саме відомостей Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (СОД РРО), витяг з якої є додатком 1 до Акта перевірки, ФОП ОСОБА_1 при здійсненні розрахункових операцій при реалізації алкогольних напоїв, що маркуються відповідними марками акцизного податку, у фіскальних чеках РРО не забезпечено відображення цифрового значення штрихового коду МАП на алкогольні напої на загальну суму 22441,22 грн, що свідчить про порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг», Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 тощо, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за №220/28350.

Наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 №477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2020 р. за № 1096/35379) (далі Порядок №477).

СОД РРО інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує:

1) функціонування у цілодобовому режимі;

2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС;

3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу;

4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО;

5) збереження документів:

створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи;

створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону;

6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Сервер додатків забезпечує взаємодію інформаційних систем ДПС з базою даних СОД РРО.

База даних призначена для зберігання:

1) переліку РРО, які мають пройти або вже пройшли персоналізацію;

2) даних, що були отримані від РРО, у відкритому вигляді, в тому числі даних про проведені розрахункові операції через РРО та електронні розрахункові документи, фіскальні звітні чеки, фіскальні звіти;

3) переліку ПРРО, яким присвоєно фіскальний номер фіскальним сервером контролюючого органу;

4) даних про проведені розрахункові операції через ПРРО та електронних розрахункових документів, фіскальних звітних чеків і фіскальних звітів, зареєстрованих фіскальним сервером контролюючого органу;

5) іншої службової інформації.

Суд зазначає, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції, зокрема, в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Суб`єкт господарювання, який має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (тютюновими виробами), може здійснювати продаж таких товарів у безготівковій формі (у тому числі шляхом переказу коштів із розрахункового рахунку на розрахунковий рахунок через установи банку), за умови застосування РРО та/або ПРРО в установленому Законом порядку, під час видачі споживачу алкогольної продукції та обов`язкової видачі у паперовій або електронній формі фіскального касового чека, в якому зазначає форму оплати безготівкова.

Суд зазначає, що наявність інформації, яка свідчить про порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, що передбачено підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України відповідно до наявної у контролюючого органу інформації, а саме відомостей СОД РРО, витяг з якої є додатком 1 до Акта перевірки, є «фактичною» підставою для проведення фактичної перевірки, не зважаючи на те, що в Наказі №1536-п зазначено посилання лише на «правову» підставу підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Не зазначення в Наказі №1536-п посилання на «фактичну» підставу не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, в наказі на перевірку було достатньо зазначити «правову» підставу для проведення перевірки.

Вказуючи на порушення процедури проведення перевірки, позивач зазначає, що інспектори в порушення статей 80, 81 ПК України розпочали проведення фактичної перевірки господарської одиниці суб`єкта господарювання після проведення контрольної розрахункової операції лише один з ревізорів пред`явив особі що знаходилась в магазині своє посвідчення; при цьому, ані копію наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », ані направлення на перевірку вони не надали; як вбачається з обох направлень на перевірку від 29.09.2023, графи про пред`явлення ревізорами платнику податків чи його законному представнику службових посвідчень посадових осіб, направлень на перевірку та копії наказу є незаповненими.

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

За приписами пункту 80.7 статті 80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

На підставі Наказу №1536-п контролюючим органом сформовані Направлення на перевірку від 29.09.2023 №2376/Ж3/17-00-07-05-15 щодо інспектора АВ. Беднарука та №2377/Ж3/17-00-07-05-15 щодо інспектора Д.В. Николина.

Відповідно до пункту 81.1. статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Відповідач зазначає, що перед початком фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 - де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , працівниками ГУ ДПС у Рівненській області було надано продавцю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 копію Наказу №1536-п та надано для ознайомлення Направлення на перевірку від 29.09.2023 №2376/Ж3/17-00-07-05- 15 та №2376/Ж3/17-00-07-05-15.

Продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 , ознайомившись із вказаними направленнями на перевірку та копією Наказу №1536-п, відмовилась від підписання направлень на перевірку та отримання копії наказу.

За приписами пункту 81.1 статті 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З матеріалів справи слідує, що особа, яка проводила розрахункові операції ОСОБА_3 відмовилася розписатися у направленні на перевірку та від отримання копії Наказу №1536-п.

Даний факт підтверджується Актом від 10.10.2023 №571/Ж6/17-00-07-05 відмови від підписання направлень на перевірку та отримання копії наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ».

Враховуючи факт відмови особи, яка проводила розрахункові операції, від отримання документів, інспектори в силу норм пункту 81.1 статті 81 ПК України мали правові підстави для початку проведення фактичної перевірки.

Позивач також вказує, що Акт відмови від 10.10.2023 №571/Ж6/17-00-07-05 від підписання направлень на перевірку та отримання копії Наказу №1536-п, містить неправдиві відомості щодо відмови від підписання направлень на перевірку та отримання копії наказу після ознайомлення зі змістом вказаних документів.

При цьому, позивач не обґрунтовує належними та допустимими доказами наявності у такому документі «неправдивих» відомостей.

Відповідно до пункту 80.4. статті 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Зі змісту Акта перевірки вбачається, що інспекторами проведена контрольна розрахункова операція, що також підтверджено матеріалами справи, саме перед початком фактичної перевірки, що у повній мірі відповідає вимогам пункту 80.4. статті 80 ПК України.

За правилами пункту 81.1 статті 81 ПК України, непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Вказуючи на те, що копію Наказу №1536-п та Направлення на перевірку інспектори не надали, позивач мав право не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, проте таким правом не скористався.

Відповідно до пункту 80.10. статті 80 ПК України, порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

За правилами пункту 86.1. статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідно до пункту 86.5. статті 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, маючи усі правові підстави для проведення фактичної перевірки, інспекторами за результатами такої фактичної перевірки складний Акт перевірки із зазначенням відповідних виявлених порушень.

При цьому, Акт перевірки підписаний особою, яка здійснювала розрахункові операції.

У графі «Висновки щодо зауважень до акта перевірки» Акта перевірки зазначено: «Я працюю в магазині недавно біля двох тижнів тому за порушення які виникли раніше нічого пояснити не можу».

Позивач вказує, що такі пояснення написані особою, яка здійснювала розрахункові операції, були надиктовані інспектором, що підтверджується електронним доказом диском з відеозаписом подій, що мали місце під час проведення фактичної перевірки.

Щодо наданого позивачем доказу диску з відеозаписом, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною другою статті 99 КАС України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Наданий позивачем електронний доказ не містить відповідного електронного підпису, є таким, що поданий з порушенням вимог КАС України, а тому не враховується судом.

Також позивач зазначає, що незрозумілим є той факт, яким чином інспектори встановили особу продавця, оскільки інспекторам не надався документ, що посвідчує особу.

Так, позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами на підставі Ліцензій, що зазначені в Акті перевірки.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР:

роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР).

Відповідно до статті 2 Закону №265/95-ВР, розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

З матеріалів справи слідує, що перед фактичною перевіркою інспекторами здійснено контрольну розрахункову операцію.

При цьому, розрахункова операція проведена ОСОБА_3 , яка в Акті перевірки в графі «Зауваження до акта перевірки» Акта перевірки зазначила: «не маю» «Кучурян».

Тобто матеріалами справи підтверджено той факт, що особою, яка здійснила фактичну розрахункову операцію, була саме ОСОБА_3 , про що також зазначено в графі «Перевірка здійснена в присутності» - « ОСОБА_3 » - «посада - продавець», «дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 », «адреса проживання Вараський район, с. Боросе».

Вказане свідчить про те, що інспектори встановили особу, яка здійснювала розрахункові операції, незалежно від того чи дані особи переписані з документів (зокрема, паспорта) чи повідомлені особою, яка здійснювала розрахункові операції, в усній формі.

За встановлених вище обставин, суд вважає, що зазначення інформації, яка стала підставою для призначення фактичної перевірки позивача як Додаток до Наказу №1536-п відомості СОД РРО, а не в самому тексті Наказу №1536-п не є таким порушенням, що впливає на суть оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

В Акті перевірки також вказано, що продавець ОСОБА_3 з Актом перевірки ознайомилась, один примірник отримала. На підтвердження даної обставини свідчить власноруч вчинений продавцем ОСОБА_3 підпис на сторінці 4 Акта перевірки від 18.09.2023 №8062/Ж5/17-00-07-05- 17/.

У поясненні від 09.10.2023 ОСОБА_3 зазначила: «Я, ОСОБА_3 , працюю в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_2 у ФОП ОСОБА_1 біля двох тижнів, щодо кодів в чеках та акцизних марок, які не відображають при продажі алкогольних напоїв, пояснюю тим, що не знала, що потрібно так робити. В подальшому підприємець має укласти зі мною трудовий договір».

Суд також зазначає, що фізична особа-підприємець несе персональну відповідальність за організацію того виду своєї підприємницької діяльності, який нею провадиться у певному закладі торгівлі, тим більше такого, який пов`язаний з роздрібною торгівлею алкогольними напоями чи тютюновими виробами, і саме така особа повинна контролювати дотримання ліцензійних умов роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у закладі.

Стороння (невідома) особа не може здійснювати у закладі розрахункові операції з продажу алкогольних та тютюнових виробів.

Інші обставини щодо порушення процедури проведення перевірки, на які посилається позивач, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Тому позовна вимога про визнання протиправними дії посадових осіб Головного управління ДПС у Рівненській області ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі Наказу №1536-п, не підлягає до задоволення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі можливе порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки можливим процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.

Водночас під час розгляду цієї справи судом не встановлено таких порушень процедури прийняття Наказу №1536-п чи процедури проведення фактичної перевірки та оформлення Акта перевірки, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Отже, суд не знаходить підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного ППР у зв`язку з процедурними порушеннями (на думку позивача) при проведенні фактичної перевірки.

Вказуючи на протиправність оскаржуваного ППР, позивач зазначає, що Акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, ППР, прийняте за наслідками перевірки та на підставі Акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване ППР, є достатніми для висновку про протиправність ППР.

Позивач також подав до суду клопотання про визнання недопустимим доказу Акта фактичної перевірки з додатками.

Щодо такого клопотання та доводів позивача суд зазначає, що стаття 74 «Допустимість доказів» КАС України визначає, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його; недопустимість доказу не є очевидною; сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу; якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере до уваги цей доказ, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення; при цьому, суд повинен у мотивувальній частині рішення зазначити, чому він відхиляє саме такий доказ.

Суд зазначає, що Акт перевірки, який слугував підставою для винесення оскаржуваного ППР, не визнається судом недопустимим в силу вказаного вище у судовому рішенні; Акт перевірки не може у даному випадку визнаватися таким, що одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Зазначене вище свідчить про те, що оцінка оскаржуваному ППР повинна надаватися судом по суті встановлених під час проведення перевірки порушень.

Так, Актом перевірки установлені порушення, щодо яких винесене оскаржуване ППР:

не забезпечено використання режиму попереднього програмування щодо товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: чек №1958 від 15.06.2023, чек №2037 від 03.08.2023, чек №2040 від 04.08.2023, чек №2063 від 20.08.2023, чек №2124 від 29.09.2023 без зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів;

за результатами аналізу фіскальних чеків із СОД РРО встановлено вибірково при здійсненні розрахункових операцій протягом 2023 року при реалізації алкогольних напоїв, що маркуються відповідними марками акцизного податку, у фіскальних чеках РРО не забезпечено відображення цифрового значення штрихового коду МАП на алкогольні напої на загальну суму 22441,22 грн (згідно з додатком №1 до Акту фактичної перевірки).

Відповідно до пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

- проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України

11 лютого 2016 р. за № 220/28350) (далі Положення №13).

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІІ Положення №13, фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).

Таким чином, за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_5 встановлено порушення: незабезпечення відображення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку при реалізації алкогольних напоїв на суму 22441,22 грн.

Відповідальність передбачена пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, відповідно до норми якого у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/ або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше, 150% вартості проданих з порушенням товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Сума штрафних (фінансових) санкцій становить 33606,83 грн.

Актом перевірки також встановлено порушення: не забезпечено використання режиму попереднього програмування щодо товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, а саме: чек №1958 від 15.06.2023, чек №2037 від 03.08.2023, чек №2040 від 04.08.2023, чек №2063 від 20.08.2023, чек №2124 від 29.09.2023 без зазначення коду УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

Суд зазначає, що існує законодавчо встановлений обов`язок для суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, проводити розрахункові операції через РРО/програмні РРО з використанням режиму програмування найменування товарів із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для усіх підакцизних товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

01 січня 2022 року набрали чинності зміни до пункту 11 статті 3 розділу ІІ Закону №265/95-ВР, згідно з яким суб`єкти господарювання, що здійснюють розрахункові операції, зобов`язані проводити розрахункові операції через РРО/програмні РРО з використанням режиму програмування із зазначенням цифрового значення штрихового коду МАП (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до пункту 2 Положення №13, фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити: код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7).

Відповідальність передбачена пунктом 7 статті 17 Закону №265/95-ВР, відповідно до норми якого застосовується фінансова санкція у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/ або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Сума штрафних (фінансових) санкцій становить 5100,00 грн (17,00 грн х 300).

Виявлені під час проведення фактичної перевірки порушення не спростовані платником податків належними та допустимими доказами, а тому оскаржуване ППР по суті виявлених порушень є правомірним.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення ППР в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат у порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС України у Рівненській області (вулиця Відінська, 12, місто Рівне, 33023; код ЄДРПОУ ВП 44070166) про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 березня 2024 року

Суддя К.М. Недашківська