Справа № 580/10674/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Аліменка В.О.,

Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.10.2023 №98 про відмову в призначені пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до її пільгового стажу період її роботи зі шкідливими умовами праці у ВАТ «Черкаське хімволокно» з 01.02.1995 по 07.11.2005, всього 10 років 10 місяців 7 днів і призначити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відмова пенсійного фонду щодо відсутності у неї необхідного пенсійного віку та необхідного стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах, оскільки неможливо підтвердити відомості про стаж роботи позивача не грунтується на вимогах чинного законодавства.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 09.10.2023 №98 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком за списком №1.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 на ВАТ «Черкаське хімволокно» з 01.02.1995 по 07.11.2005.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.10.2023 про призначення пільгової пенсії за віком за списком №1 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У подальшому, 02.01.2024 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн., оскільки під час розгляду апеляційної скарги та постановлення рішення суду першої інстанції не вирішено питання про судові витрати на правничу допомогу адвоката.

Додатковим рішенням від 12.01.2024 заяву представника ОСОБА_1 адвоката Голубчика І.В. щодо винесення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат в адміністративній справі №580/10674/23 - задоволено частково.

У адміністративній справі №580/10674/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - ухвалено додаткове судове рішення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 3000 (три тисячі) грн. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове додаткове рішення у цій справі, яким заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Голубчика І.В., щодо винесення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат в адміністративній справі №580/10674/23 залишити без задоволення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На думку апелянта, оскільки представником позивача надано тільки копії договору про надання правової допомоги від 23.10.2023 та детального опису робіт (наданих послуг) ОСОБА_1 , втім вказані документи не містять жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги, не надано доказів оплати цієї суми, а в детальному опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом не зазначено погодинно здійснені роботи та здійснені ним витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що позивачем у відповідності до чинного законодавства надано всі необхідні документи на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн, тому просить змінити судове рішення шляхом стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 10000 грн.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи додаткову постанову та задовольняючи частково заяву про відкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем прийнято у повному обсязі правничу допомогу у вигляді надання юридичних послуг з підготовки та супроводження позовної заяви у справі №580/10674/23, втім, враховуючи, що спір не є складним, розглядається у спрощеному провадженні та є типовим, тому сума витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. не є співмірною, не відповідає принципу справедливості та враховуючи факт часткового задоволення позову, у зв`язку з чим заявлені витрати є обґрунтованими частково лише на суму 3000 грн.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відтак, з аналізу змісту вказаної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

У силу вимог до частини першої ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Колегією суддів встановлено, що під час прийняття судового рішення у даній справі за результатом розгляду позовної заяви, Черкаським окружним адміністративним судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених на правову допомогу у суді першої інстанції.

Так, у статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У свою чергу, відповідно до частин шостої та сьомої ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених правових норм вказує про те, що у разі неспівмірності таких витрат, обов`язок доведення покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2023 між позивачем та адвокатом Голубчиком І.В. укладено договір про надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн до суду першої інстанції позивачем надано: детальний опис робіт (наданих послуг) ОСОБА_1 та квитанцію до прибуткового (касового) ордеру від 23.10.2023 №52.

На виконання умов вказаного договору адвокатом Голубчиком І.В. надано наступні роботи:

- 23.10.2023 ознайомлення з юридичними документами, що дають право для призначення пенсії та їх вивчення;

- 23.10.2023 усна консультація;

- 23.10.2023 укладання договору про надання правової допомоги;

- 27.10.2023 отримання усної консультації у пенсійному фонді з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії;

- 01-02.11.2023 вивчення та аналіз законодавства в процесі підготовки написання адміністративного позову;

- 09-10.11.2023 написання адміністративного позову;

- 13.11.2023 формування додатків до адміністративного позову;

- 13.11.2023 подання адміністративного позову до суду.

При цьому, у поданій до суду заяві про ухвалення додаткового судового рішення вказує, що після подання до суду адміністративного позову адвокатом Голубчиком І.В. були виконані наступні роботи

- отримання та ознайомлення з ухвалою про залишення позовної заяви без руху;

- виправлення та усунення недоліків позовної заяви;

- отримання та ознайомлення з ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі;

- ознайомлення з рішенням у ЄДРСР;

- написання та подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів звертає увагу на те, що розподілу судових витрат підлягають лише ті витрати, що безпосередньо стосуються судової справи та її предмета.

Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Разом з тим, колегія суддів враховує правові висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) в якій Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Відтак, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

У той же час, колегія суддів зауважує, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 813/1966/18.

У свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області жодних клопотань про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги надано до суду першої інстанції надано не було.

При цьому, відповідач у своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те, що надані представником позивача документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу в адміністративній справі № 580/10674/23.

У той же час, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 частини першої ст.1 Закону №5076-VI).

При цьому, відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Слід зазначити, що надані послуги адвокатом такі як ознайомлення з юридичними документами, що дають право для призначення пенсії та їх вивчення; усна консультація; укладання договору про надання правової допомоги; тримання усної консультації у пенсійному фонді з приводу правомірності відмови у призначенні пенсії; вивчення та аналіз законодавства в процесі підготовки написання адміністративного позову; формування додатків до адміністративного позову; подача адміністративного позову є наслідком підготовки та формування позовної заяви, складення якого без обговорення правової позиції, вивчення та аналіз законодавства є неможливим, та у кінцевому результаті подання такої заяви до суду, відтак, на думку колегії суддів, зазначені послуги входять до процесу складення позовної заяви, які є взаємозалежними та не виключають одна одну, відтак витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані.

Крім того, надані послуги у вигляді отримання та ознайомлення з ухвалою про залишення позовної заяви без руху; виправлення та усунення недоліків позовної заяви; отримання та ознайомлення з ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі охоплюються складенням саме адвокатом позовної заяви з недоліками не у відповідності до вимог статті 160, 161 КАС України.

При цьому колегія суддів враховує, що ознайомлення з рішенням у ЄДРСР відноситься до етапів оцінки такого рішення з метою можливого оскарження у апеляційному порядку такого рішення суду першої інстанції.

До того ж, судом першої інстанції вірно відзначено, що спір, який виник між сторонами, віднесений Кодексом адміністративного судочинства України до справ незначної складності, справа розглядалась у спрощеному провадженні та є типовою, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Верховним Судом у додатковій постанові від 08 березня 2023 року у справі №873/52/22 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на вказане, оцінюючи заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відшкодування витрат на правову допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10000 грн, враховуючи складність даної справи, та предмет даного судового розгляду, часткове задоволення позовних вимог не відповідає критерію реальності таких витрат, тому витрати на професійну правничу допомогу лише на суму 3000 грн, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.О. Аліменко

В.П. Мельничук