Справа № 620/668/24
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року м.Чернігів Справа № 620/668/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №97 від 26.12.2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення, з урахуванням наданої судом правової оцінки.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу на пільгових умовах згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, роботу ОСОБА_1 у наступні періоди:

- з 06.02.1989 року по 28.11.1993 року помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту й газ п`ятого розряду в Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта»;

- з 15.12.1993 року по 07.10.1996 року помічником бурильника капітального ремонту свердловин по 5 розряду в цеху КРС №2 в НГДУ Сутормінськнафта УПНП та КРС;

- з 17.10.1996 року по 05.05.1997 року помічником бурильника в цеху КРС в ЗАТ «Північнафтопромсервіс»;

- з 07.05.1997 року по 13.03.1998 року помічником бурильника 5 розряду в бригаді капітального ремонту свердловин у ВАТ «Пурнафтопрогрес»;

- з 24.03.1998 року по 14.05.1998 року помічником бурильника 5 розряду, з 15.05.1998 року по 17.06.1998 року бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин у ВАТ «Роснафта-Пурнафтогаз»;

- з 18.06.1998 року по 22.08.2001 року бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин, з 23.08.2001 року по 31.05.2004 року майстром по капітальному ремонту свердловин цеха капітального ремонту свердловин, з 01.06.2004 року по 30.06.2006 року майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху капітального ремонту свердловин №3 в НГВУ «Тарасовськнафта» ВАТ «Роснафта- Пурнафтогаз»;

- з 01.07.2006 року по 31.12.2007 року майстром по ремонту свердловин (капітального, підземного) в цеху капітального ремонту свердловин №3 у ТОВ «РН- Пурнафтогаз»;

- з 01.01.2008 року по 31.01.2010 року майстром по ремонту свердловин (капітального, підземного) в цеху капітального і підземного ремонту свердловин №2, з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху поточного і капітального ремонту свердловин, з 01.03.2010 року по 25.08.2019 року старший майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху поточного і капітального ремонту свердловин, та зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 26.08.2019 року по 10.03.2022 року заступником начальника цеху поточного і капітального ремонту свердловин у ВАТ «НК`Роснафта» ТОВ «РН-Сервіс» ТОВ «ПНГ- Капітальний ремонт свердловин».

Ухвалою судді від 12.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином російської федерації.

По досягненню 50 років та за наявного пільгового стажу за законодавством російської федерації 03.07.2017 року позивачу призначено пенсію у російській федерації.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України позивач 12.03.2022 року переїхав на постійне проживання в Україну, з цих причин виплата пенсії у російській федерації йому припинена, а картковий рахунок, на який здійснювалось зарахування пенсії, заблоковано.

13.09.2022 року позивач звернувся до Урядового контактного центру щодо призначення пенсії.

У відповіді №8408-7089/Б-02/8-2500/22 від 12.10.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, за наслідком розгляду звернення, повідомило позивача, що заява про переведення пенсії за новим місце проживання може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізити), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року №13-1. На даний час зробити запит щодо переведення Вашої пенсійної справи не має можливості, оскільки АТ «Укрпошта» з 24.02.2022 року тимчасово припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації та республіки білорусь. Водночас, відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2027 року по 31.12.2027 року - не менше 34 років.

22.12.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для призначення пенсії ним було надано всі необхідні документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №97 від 26.12.2023 року, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з причин відсутності необхідного страхового стажу та необхідного пільгового стажу.

У обгрунтування вказаного рішення відповідач зазначає, що страховий стаж має становити 29 років, а відповідно до поданих документів такий становить 11 років 3 місяці 21 день, з яких пільговий стаж становить 6 років 1 місяць 26 днів.

При цьому відповідачем не було зараховано до страхового та пільгового стажу періоди роботи позивача в російській федерації з 15.12.1993 року по 07.10.1996 року, з 17.10.1996 року по 05.05.1997 року, з 07.05.1997 року по 13.03.1998 року, з 24.03.1998 року по 10.03.2022 року, оскільки з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Не зараховано відповідачем до пільгового стажу і період з 22.08.1992 року по 28.11.1993 року згідно пільгової довідки від 01.12.2016 року №6/1829 ПАТ «УКРНАФТА», оскільки відсутні накази про атестацію робочих місць.

Не погодившись з таким рішенням позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно п.2) ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах... За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків.

03.07.2022 року позивачу виповнилось 55 років, він має страховий стаж більше 29 років та пільговий стаж більше 12 років 6 місяців, а відповідно він має право на призначення пенсії відповідно до п.2) ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно оскаржуваного рішення, відповідачем не оспорюється загальний страховий стаж позивача 11 років 3 місяці 21 день.

До цього періоду страхового стажу, згідно доданої відповідачем до оскаржуваного рішення форми РС-право, відносяться наступні періоди роботи позивача,:

- з 01.09.1982 року по 04.07.1985 року: страховий стаж 2 роки 10 місяців 4 дні;

- з 05.07.1985 року по 15.11.1985 року: страховий стаж 4 місяці 11 днів;

- з 16.11.1985 року по 23.06.1986 року: страховий стаж 7 місяців 8 днів;

- з 04.08.1986 року по 09.10.1986 року: страховий стаж 2 місяці 6 днів;

- з 24.10.1985 року по 15.11.1988 року: страховий стаж 2 роки 22 дні;

- з 06.02.1989 року по 05.08.1989 року: страховий стаж 6 місяців;

- з 06.08.1989 року по 31.12.1991 року: страховий стаж 2 роки 4 місяці 26днів;

- з 01.01.1992 року по 21.08.1992 року: страховий стаж 7 місяців 21 день;

- з 22.08.1992 року по 28.11.1993 року: страховий стаж 1 рік 3 місяці 7 днів;

- з 01.12.2022 року по 04.12.2022 року: страховий стаж 8 днів;

- з 26.12.2022 року по 16.05.2023 року: страховий стаж 5 місяців 6 днів.

Також відповідачем не оспорюється пільговий стаж роботи позивача 6 років 1 місяць 26 днів відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», у наступні періоди роботи позивача, згідно доданої відповідачем до оскаржуваного рішення форми РС-право:

- з 05.07.1985 року по 15.11.1985 року: пільговий стаж 4 місяці 11 днів;

- з 04.08.1986 року по 09.10.1986 року: пільговий стаж 2 місяці 6 днів;

- з 06.02.1989 року по 05.08.1989 року: пільговий стаж 6 місяців;

- з 06.08.1989 року по 31.12.1991 року: пільговий стаж 2 роки 4 місяці 26 днів;

- з 01.01.1992 року по 21.08.1992 року: пільговий стаж 7 місяців 21 день.

Відповідачем оспорюється пільговий стаж роботи позивача в період з 22.08.1992 року по 28.11.1993 року, що становить 1 рік 3 місяці 7 днів, оскільки на думку відповідача Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Прилуцького управління бурових робіт ПАТ «УКРНАФТА» №6/1829 від 01.12.2016 року, не може являтись належним підтвердженням пільгового стажу за відсутності наказів про атестацію робочих місць.

З огляду на наведене, суд зазначає наступне.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (надалі по тексту Порядок №637), За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно- комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Згідно п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Враховуючи положення ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Інструкції про порядок ведення трудових книжок та Порядку №637, Порядок поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Надана відповідачу трудова книжка містить всі необхідні відомості про періоди роботи позивача, професії та посади позивача в цей періоди.

Так, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.07.1985 року позивача 06.02.1989 року прийнято помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту й газ п`ятого розряду в Прилуцьке управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта» (номер запису 7), а 28.11.1993 року позивача звільнено з цієї роботи за власним бажанням (номер запису 8).

Згідно Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Прилуцького управління бурових робіт ПАТ «УКРНАФТА» №6/1829 від 01.12.2016 року, ОСОБА_1 працював повний робочий день в Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта» за період з 06.02.1989 року по 28.11.1993 року виконував роботи безпосередньо на об`єктах буріння свердловин на нафту та газ за професією помічник бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту й газ за професією, що передбачена Списком 2 розділу 13 підрозділ 1 «Буріння» а) робітники код КП 8113 підстава Постанова Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. (4 роки 9 місяців 22 дні). Підстава для видачі особова картка форми Т-2, книги наказів за 1989 рік, особові рахунку за 1989 рік.

Згідно пп.а) Робітники п.1 Буріння розділу ХІІІ Буріння, видобування та перероблення нафти та газу, перероблення вугілля та сланцю Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад із важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року (в редакції чинній на момент роботи позивача), бурильники та їх помічники відносяться до Списку №2.

Згідно п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року (надалі по тексту Постанова №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а дійшла висновку, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Також Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №42, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Розуміючи положення статті Закону №1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Суд звертає увагу, що позивач звільнився з роботи 28.11.1993 року і йому наразі не відомо, чи проводилась атестація робочого місця після його звільнення.

При цьому Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України №442 від 01.08.1992 року (надалі по тексту Постанова №442), набув чинності 21.08.1992 року.

Згідно п.4 Постанови №442 (в редакції чинній на момент роботи позивача) атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Таким чином перша атестація робочих місць повинна бути проведена не пізніше 21.08.1997 року, тобто, протягом 5-ти років з моменту набуття чинності Постанови №442.

Для встановлення обставин проведення атестації робочого місця, направлено адвокатський запит до Структурної одиниці (філії) «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта».

Отже, наведені обставини дають підстави для висновку, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до пільгового стажу період роботи позивача з 22.08.1992 року по 28.11.1993 року, що становить 1 рік 3 місяці 7 днів, за професією помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту й газ п`ятого розряду, яка відноситься до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад із важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

За таких обставин страховий стаж роботи позивача з 22.08.1992 року по 28.11.1993 року має бути врахований відповідачем до його пільгового стажу.

Належним способом захисту порушених прав позивача в цій частині позовних вимог є зобов`язання відповідача зарахувати роботу позивача з 22.08.1992 року по 28.11.1993 року за професією помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту й газ п`ятого розряду у Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укранафта», яка відноситься до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад із важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

У разі зарахування зазначеного періоду роботи позивача до пільгового стажу, пільговий стаж роботи позивача в Україні буде становити: 7 років 5 місяців 3 дні = 6 років 1 місяць 26 днів (неоспорюваний пільговий стаж) + 1 рік 3 місяці 7 днів (оспорюваний відповідачем пільговий стаж), при загальному неоспорюваному відповідачем страховому стажі 11 років 3 місяці 21 день.

Щодо позовних вимог в частині неврахування страхового та пільгового стажу за періоди роботи позивача в російській федерації, суд зазначає наступне.

Згідно записів в трудовій книжці вбачається, що:

- з 15.12.1993 року по 07.10.1996 року (номера записів в трудовій книжці 9, 11) позивач працював помічником бурильника капітального ремонту свердловин по 5 розряду в цеху КФС №2 вахтовим методом роботи в НГДУ Сутормінськнафта УПНП та КРС, район крайньої півночі. Страховий та пільговий стаж становить 2 роки 8 місяців 23 дні;

- з 17.10.1996 року по 05.05.1997 року (номера записів в трудовій книжці 12-13) позивач працював помічником бурильника в цеху КРС, по вахтовому методу в ЗАТ «Північнафтопромсервіс», район крайньої півночі. Страховий та пільговий стаж становить 6 місяців 19 днів;

- з 07.05.1997 року по 13.03.1998 року (номера записів в трудовій книжці 14-15) позивач працював помічником бурильника 5 розряду в бригаді капітального ремонту свердловин по вахтовому методу у ВАТ «Пурнафтопрогрес», район крайньої півночі. Страховий та пільговий стаж становить 10 місяців 7 днів;

- з 24.03.1998 року по 30.06.2006 року (номера записів в трудовій книжці 16-22) позивач працював у ВАТ «Роснафта-Пурнафтогаз», район крайньої півночі, на різних посадах, зокрема: з 24.03.1998 року по 14.05.1998 року помічником бурильника 5 розряду вахтово-експедиційним методом; з 15.05.1998 року по 17.06.1998 року бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин; з 18.06.1998 року по 22.08.2001 року в НГВУ «Тарасовськнафта» ВАТ «Роснафта-Пурнафтогаз» бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин вахтово-експедиційним методом роботи; з 23.08.2001 року по 31.05.2004 року майстром по капітальному ремонту свердловин цеха капітального ремонту свердловин; з 01.06.2004 року по 30.06.2006 року майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху капітального ремонту свердловин №3. Страховий та пільговий стаж становить 8 років 3 місяці 6 днів;

- з 01.07.2006 року по 31.12.2007 року (номера записів в трудовій книжці 23-24) позивач працював майстром по ремонту свердловин (капітального, підземного) в цеху капітального ремонту свердловин №3 у ТОВ «РН-Пурнафтогаз», район крайньої півночі. Страховий та пільговий стаж становить 1 рік 6 місяців;

- з 01.01.2008 року по 10.03.2022 року (номера записів в трудовій книжці 25-29) позивач працював у ВАТ «НК`Роснафта» ТОВ «РН-Сервіс» ТОВ «ПНГ-Капітальний ремонт свердловин», район крайньої півночі, на різних посадах, зокрема з 01.01.2008 року по 31.01.2010 року майстром по ремонту свердловин (капітального, підземного) в цеху капітального і підземного ремонту свердловин №2; з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху поточного і капітального ремонту свердловин; з 01.03.2010 року по 25.08.2019 року старший майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху поточного і капітального ремонту свердловин; з 26.08.2019 року по 10.03.2022 року заступником начальника цеху поточного і капітального ремонту свердловин. Страховий стаж становить 14 років 2 місяці 10 днів, а пільговий стаж - 11 років 7 місяців 27 днів.

Наведені періоди роботи позивача та на зазначених роботах, надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як відповідно до законодавства російської федерації так і відповідно до нормативно-правових актів України.

Так відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (втратила чинність 16.01.2003 року); Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (втратила чинність 03.08.2016 року); Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»; виконувана позивачем робота, його професії та посади в спірні періоди в російській федерації, окрім періоду з 26.08.2019 року по 10.03.2022 року на посаді заступника начальника цеху поточного і капітального ремонту свердловин, відносилися до Списку №2, а отже відповідач має право на зарахування цих періодів його роботи до пільгового стажу та відповідно на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, страховий стаж позивача, за вказані періоди роботи в російській федерації, становить 28 років 1 місяць 6 днів, а пільговий стаж - 25 років 6 місяців 23 дні.

Страховий стаж роботи позивача в Україні становить 11 років 3 місяці 21 день, а пільговий - 7 років 5 місяців 3 дні.

Відповідно загальний страховий стаж позивача становить 39 років 4 місяці 27 днів (11 років 3 місяці 21 день + 28 років 1 місяць 6 днів), а загальний пільговий стаж - 32 роки 11 місяців 26 днів (7 років 5 місяців 3 дні + 25 років 6 місяців 23 дні), що є більш ніж достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2) ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проте відповідачем не було зараховано до страхового та пільгового стажу періоди роботи позивача в російській федерації з 15.12.1993 року по 07.10.1996 року, з 17.10.1996 року по 05.05.1997 року, з 07.05.1997 року по 13.03.1998 року, з 24.03.1998 року по 10.03.2022 року, оскільки, з позиції відповідача, з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію нарівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міждержавними угодами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно ч.4 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Таким чином призначення і виплата пенсій громадянам інших країн, які переїхали на постійне проживання до України, здійснюється згідно із пенсійним законодавством України, яке складається із Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», інших законів та нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (надалі по тексту Угода).

Згідно цієї Угоди Уряди держав - учасниць, виходячи з необхідності захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава - учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави - учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР з питань пенсійного забезпечення, домовились про нижченаведене.

Згідно ст.1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно ст.3 Угоди усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 5 Угоди встановлено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Отже, дія цієї угоди розповсюджувалася на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Згідно ст.6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Згідно ст.7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається відповідно до законодавства держави - учасниці Угоди за новим місцем проживання пенсіонера з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Згідно ст.11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Тобто, існує гарантія врахування страхового стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків, і, у разі, якщо особа працювала після 13.03.1992 року в одній з держав - учасниць Угоди, зокрема в російській федерації, то періоди цієї роботи мають враховуватись на території України як страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески і сплачуватись в російській федерації.

Отже, трудовий стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, мають враховуватися при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 14.11.2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 року у справі №555/2250/16-а, від 17.06.2020 року у справі №646/1911/17, від 21.02.2020 року у справі №291/99/17 та від 06.07.2020 року у справі №345/9/17.

Від так, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховуються при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення страхового та пільгового стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» №1328 від 29.11.2022 року, прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

Згідно положень ч.1 ст.13 Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Проте згідно положень ч.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

А згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З урахуванням дати набрання чинності Угоди 13.03.1992 року та положень ст.13 цієї Угоди, вона була чинною на момент роботи позивача у спірних періодах, на момент досягнення 03.07.2022 року позивачем віку, який надавав право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Також в спірні періоди роботи позивача на території російської федерації, Україна визнавала для пенсійного забезпечення в Україні страховий стаж та заробіток у ці періоди роботи.

Отже, оскільки на час набуття позивачем страхового та пільгового стажу у спірних періодах в російській федерації та на час набуття ним права на пенсію за віком на пільгових умовах, Угода була чинною для України, то орган пенсійного фонду повинен був враховувати норми законодавства України, в сукупності з нормами законів тієї країни, на території якої працював позивач в спірні період роботи.

Позивачем при поданні заяви про призначення пенсії були надані документи, які підтверджують набутий ним страховий та пільговий стаж у спірні періоди роботи в російській федерації, зокрема це підтверджується відповідними записами в основному документі про підтвердження стажу роботи - трудовій книжці, а також архівними довідками.

А тому у відповідача були всі підстави для зарахування страхового і пільгового стажу позивача набутого в російській федерації та прийняття рішення про призначення пенсії, проте відповідач протиправно відмовив у її призначенні з причин припинення дії Угоди, що вказує на протиправність рішення відповідача та наявність підстави для його скасування.

Також, підставою для відмови в призначенні пенсії, відповідач вказав на наявність в трудовій книжці позивача запису про звільнення з роботи в зв`язку з виходом на пенсію відповідно до законодавства російської федерації та не надання позивачем інформації про факт не призначення або припинення виплати пенсії в російській федерації.

Такі підстави для відмови у призначенні пенсії позивач вважає протиправними, виходячи з наступного.

Так згідно положень ст.7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється.

Оскільки позивач виїхав з російської федерації на постійне місце проживання в Україну, то виплата пенсії за попереднім місцем проживання в російській федерації припинена в силу положень ст.7 Угоди, чинної на момент виникнення права на призначення пенсії.

Згідно ст.8 Угоди органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах-учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами. Сторони уповноважують свої компетентні органи укласти зазначені угоди протягом не більше шести місяців з дня підписання цієї Угоди.

У той же час, аналіз приписів чинного пенсійного законодавства України та Угоди свідчить про відсутність вимог щодо документального підтвердження припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, як умови для призначення пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, якщо відповідач ставить під сумнів факт припинення в силу положень до ст.7 Угоди виплати пенсії позивачу на території російської федерації, то саме відповідач має спростувати ці обставини, а не зобов`язувати позивача підтвердити ці обставини за умов неможливості позивача вчинити ці дії, в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (надалі по тексту Порядок).

Пунктом 2.1 Порядку визначений вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, в якому такі документи як атестат про припинення пенсії чи надання доказів на припинення виплати пенсії відсутній.

Згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

У заяві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач підтвердив факт свого проживання на території України та додав до заяви всі необхідні документи відповідно до вимог Порядку.

Не надання ж заявником документів, які не передбачені Порядком, не може слугувати підставою для відмови у призначенні відповідно Закону №1058-IV.

Водночас, п.4.12 Порядку визначено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

Згідно п.1.8. Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 23.04.1999 №4-5, виплата пенсій пенсіонерам, які виїхали на постійне місце проживання до держав, що підписали Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, здійснюється на умовах та в порядку, визначених Угодою, управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - управління Фонду).

Згідно п.1.9 цієї Інструкції, після закінчення строку виплати пенсій, переказування яких здійснювалось відповідно до Угоди, пенсійні справи разом з довідкою-атестатом про дату припинення виплати пенсії надсилаються за належністю до відповідної установи тієї держави, де проживають пенсіонери, для вирішення питання про призначення і виплату пенсій, а особовий рахунок закривається і передається на зберігання до архіву.

Таким чином, документом, який підтверджує дату припинення виплати пенсії на попередньому місці проживання відповідно до Угоди є пенсійна справа разом з довідкою-атестатом, яка надсилається органами пенсійного фонду за місцем перебування заявника на обліку за запитом управління пенсійного фонду, в який звернувся заявник з заявою про отримання пенсії у зв`язку зі зміною місця проживання.

Отже, в силу наведених норм матеріального права саме на відповідача, як орган який призначає пенсію, покладено обов`язок надсилання запиту про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера.

При цьому припинення листування між Україною та російською федерацією у зв`язку з військовою агресією російської федерації та введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, та з цих підстав унеможливлення на невизначений час направлення запиту для витребування пенсійної справи та документального підтвердження припинення виплати пенсії позивачу, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю даних у відповідача щодо припинення такої виплати.

Також неможливість отримання пенсійним органом інформації про припинення виплати пенсії позивачу, а також отримання пенсійної справи чи атестату про припинення виплати пенсії через війну, не може ставитись у провину позивачу і не є законодавчою підставою для відмови у призначенні пенсії, і суперечить принципу верховенства права.

Таким чином, право на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди та, відповідно, відсутність чи неможливість витребування пенсійної справи, отримання атестату, підтвердження про припинення виплати пенсії.

Сама умова щодо витребування пенсійної справи від уповноважених органів російської федерації встановлює на час війни для громадян України не передбачену законами України вимогу для отримання пенсії, а враховуючи розірвання дипломатичних відносин з російською федерацією, звернення органів ПФ України до компетентних органів російської федерації для витребування пенсійної справи є неможливим, що взагалі позбавляє таких осіб можливості отримувати пенсію, що, в свою чергу, порушує їх гарантоване Конституцією України право власності та право на соціальний захист.

Отже, відсутність відомостей про припинення пенсійних виплат на території російської федерації, не впливає на право позивача щодо призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах за наявності для цього законних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом».

Застосування такого принципу суттєво обмежує суб`єктів владних повноважень у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Згідно ст.113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ст.3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно- правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №97 від 26.12.2023 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що порушує право на соціальних захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Від так слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу на пільгових умовах згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, роботу ОСОБА_1 у спірні періоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н, 40009) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №97 від 26.12.2023 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення, з урахуванням наданої судом правової оцінки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу на пільгових умовах згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, роботу ОСОБА_1 у наступні періоди:

- з 06.02.1989 року по 28.11.1993 року помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту й газ п`ятого розряду в Прилуцькому управлінні бурових робіт об`єднання «Укрнафта»;

- з 15.12.1993 року по 07.10.1996 року помічником бурильника капітального ремонту свердловин по 5 розряду в цеху КРС №2 в НГДУ Сутормінськнафта УПНП та КРС;

- з 17.10.1996 року по 05.05.1997 року помічником бурильника в цеху КРС в ЗАТ «Північнафтопромсервіс»;

- з 07.05.1997 року по 13.03.1998 року помічником бурильника 5 розряду в бригаді капітального ремонту свердловин у ВАТ «Пурнафтопрогрес»;

- з 24.03.1998 року по 14.05.1998 року помічником бурильника 5 розряду, з 15.05.1998 року по 17.06.1998 року бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин у ВАТ «Роснафта-Пурнафтогаз»;

- з 18.06.1998 року по 22.08.2001 року бурильником 6 розряду капітального ремонту свердловин, з 23.08.2001 року по 31.05.2004 року майстром по капітальному ремонту свердловин цеха капітального ремонту свердловин, з 01.06.2004 року по 30.06.2006 року майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху капітального ремонту свердловин №3 в НГВУ «Тарасовськнафта» ВАТ «Роснафта- Пурнафтогаз»;

- з 01.07.2006 року по 31.12.2007 року майстром по ремонту свердловин (капітального, підземного) в цеху капітального ремонту свердловин №3 у ТОВ «РН- Пурнафтогаз»;

- з 01.01.2008 року по 31.01.2010 року майстром по ремонту свердловин (капітального, підземного) в цеху капітального і підземного ремонту свердловин №2, з 01.02.2010 року по 28.02.2010 року майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху поточного і капітального ремонту свердловин, з 01.03.2010 року по 25.08.2019 року старший майстром по ремонту свердловин (капітальному, підземному) цеху поточного і капітального ремонту свердловин, та зарахувати до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 26.08.2019 року по 10.03.2022 року заступником начальника цеху поточного і капітального ремонту свердловин у ВАТ «НК`Роснафта» ТОВ «РН-Сервіс» ТОВ «ПНГ- Капітальний ремонт свердловин».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань оловного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1937,92 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2024 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ