Справа № 440/12549/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 р.Справа № 440/12549/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 р. (постановлену суддею Чесноковою А.О.) по справі № 440/12549/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області треті особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 90 від 22.02.2023 р.; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 15.02.2023 р.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 р. витребувано у ОСОБА_1 письмові пояснення щодо подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області висновку МСЕК або інших документів, які б підтверджували причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з його участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до вимог абзаців 23-24 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (в редакції, чинній станом на дату звернення позивача із заявою до відповідача).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 р. позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 р. позивачкою повідомлено, що під час її звернення 15.02.2023 р. до Глобинського обєднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_3 та подано експертний висновок Центральної міжвідомчої комісії по становленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. № 1839 від 20.10.2011 р.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання ухвали суду про витребування доказів позивачкою подано документи, які фактично дублюють документи, приєднані до позовної заяви, та не підтверджують існування причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з його участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як це вимагається Порядком № 22-1 а ненадання позивачем витребуваних документів суду, відповідно до абзаців 23-24 Порядку 22-1 унеможливлює встановлення останнім низки фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із ч. 4 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно із ч. 10 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України, докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до правової позиції, викладеної в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 13.01.2000 р. по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28.10.1998 р. по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії", надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми може призвести до позбавлення заявників права доступу до суду і завадити розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що не може бути єдиною та безумовною підставою для залишення без розгляду позову не надання позивачем, який не є суб`єктом владних повноважень витребуваних доказів, оскільки суд першої інстанції не позбавлений можливості витребувати такі докази у відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, та розглянути справу за наявними в ній доказами.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції приймаючи процесуальне рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду фактично надав оцінку доказам у справі щодо існування причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з його участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, незважаючи на те, що оцінка доказів у справі повинна здійснюватися судом під час ухвалення судового рішення по суті справи.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково зробив висновок про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 р. з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 205, 240, 243, 308, 320, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2023 р. по справі № 440/12549/23 скасувати.

Справу № 440/12549/23 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 25.03.2024 року