Справа № 520/11165/23
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 р. Справа № 520/11165/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 10.11.23 по справі № 520/11165/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 29.03.2023 №UA100320/2023/000009/2;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму понесених судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з рішенням Київської митниці про коригування митної вартості від 29.03.2023 №UA100320/2023/000009/2, вважає його незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, позивачем до митниці під час митного оформлення товару було надано усі документи, котрі підтверджують заявлену митну вартість товарів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 року адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості від 29.03.2023 №UA100320/2023/000009/2.

Стягнуто з Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (бульвар Вацлава Гавела, буд. 8А, м. Київ, 03124, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що митницею здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей використаних при обчисленні митної вартості. У результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, зокрема, рахунок-проформа, містять розбіжності і неточності.

Зауважив, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. Митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи. Позивач не скористувався наданим йому правом шляхом надання необхідних додаткових документів, а отже, не було усунуто сумнівів відповідача у достовірності даних, які задекларовані, внаслідок неподання таких документів, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, та те, що у митного органу відсутня можливість перевірити повноту декларування.

В свою чергу, на думку митного органу, судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі того, що під час проведення контролю правильності визначення митної вартості вищезазначеного товару встановлено, що документи, зазначені у частині 2 статті 53 Кодексу, містять розбіжності, не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та надані не в повному обсязі.

Оскільки, наданими декларантом документами висновки митного органу не спростовано, прийняте рішення є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.05.2018 №0209043. Основний вид діяльності за КВЕД: 43.31 Оптова торгівля фруктами й овочами.

Представник позивача у позовній заяві вказав, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 займається благодійною діяльністю, використовуючи вирощування ягід як один із видів трудового виховання випускників інтернатів та база для праці та робочі місця для сімей із складними життєвими обставинами, а також можливість існування інших благодійних проєктів.

Так, іспанська компанія EL Pinar Medio Ambiente S.L.U у якості благодійного вкладу на безоплатній основі передає ФОП ОСОБА_1 саджанці суниці та полуниці для вирощування продукції в особистому селянському господарстві.

Чергова партія саджанців суниці сорту Arabella була поставлена ФОП ОСОБА_1 від EL Pinar Medio Ambiente S.L.U на підставі листа-дарування (пожертви) від 09.03.2023 року: 150000 пучків (штук) саджанців по 0,05 євро за пучок (штуку), загальна вартість - 7500,00 євро.

При цьому, EL Pinar Medio Ambiente S.L.U в листі від 09.03.2023 зазначено, що поставка звільнена від оплати, а вартість вказана у листі від 09.03.2023 виключно для статистичних цілей.

27.03.2023 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , користуючись послугами митного брокера, заявив до митного оформлення за електронною митною декларацією №23UA46U3 товар №1: "живі рослини для відкритого ґрунту: Рослини суниці та полуниці - Strawberry frigo plant, variety Arabella +12/ Саджанці (розсада) суниці сорт Arabella +12, коренева система темнозелена, - 150000 штук (пучків), волокниста, довжина кореня 6+-2 см, зібрані в пучки, листя. Для особистого використання для вирощування ягід в особистому селянському господарстві ФОП ОСОБА_1 Виробник EL Pinar Medio Ambiente S.L.U" на умовах поставки EXW Coca, Segovia, Spain згідно Інкотермс, загальною вартістю 7500 євро, до яких додано витрати на транспортування у розмірі 60000,00 грн.

Митна вартість товару заявлена декларантом за шостим (резервним) методом за ціною, що підтверджується товаросупровідними документами.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч.2 ст.53 МК України надав до Київської митниці обов`язкові документи: декларацію митної вартості ІМ 40ДЕ№23UA46U3 від 27.03.2023; рахунок-проформу від 20.03.2023 №FPEPM_100.017/2.023В; лист-дарування EL Pinar Medio Ambiente S.L.U від 09.03.2023 б/н; автотранспортну накладну від 20.03.2023 №100.055; довідку ТОВ "Кратар Транс" від 27.03.2023 №27/03 про транспортні витрати; митну декларацію країни відправлення від 22.03.2023 №23ES2710; сертифікат походження товару форми EUR.1 №А1629577Т.

На виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 27.03.2023 №23UA46U3 відповідачем встановлено, що вони не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності, у зв`язку з чим відповідач витребував у декларанта додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач на вимогу Київської митниці листом від 29.03.2023 №29-03 надав такі додаткові документи: 1) лист постачальника EL Pinar Medio Ambiente S.L.U від 29.03.2023 б/н, в якому вказано, що у вартість спірної партії товарів, яка поставлена на адресу ФОП ОСОБА_1 відповідно до проформи інвойсу від 20.03.2023 №FPEPM_100.017/2.023В вже включено всі витрати на пакування та навантажувальні операції; 2) лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 №3/28.03, в якому зазначено, що до вартості товарів вже включено витрати на пакування та маркування; 3) договір міжнародного перевезення від 17.03.2023 №1703, укладений із ТОВ "Кратар Транс"; 4) заявку від 17.03.2023 №17/03 на перевезення вантажу (міжнародне); лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 №3/28.03; 5) рахунок ТОВ "Кратар Транс" на оплату перевезення від 29.03.2023 №49; 6) лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 №2/28.03 про цільове використання імпортованої партії товару; 7) лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 №1/28.03 про особливості зберігання поставлених саджанців; 8) лист ФОП ОСОБА_1 від 29.03.2023 №4/29.03 про особливості співпраці з постачальником та благодійний характер поставки, 9) податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; 10) витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів 29.03.2023 №UA100320/2023/000009/2 за резервним методом відповідно до положень ст.64 МК України.

Підставою для прийняття оскарженого рішення владний суб`єкт обрав положення ст.ст.54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

У подальшому на виконання цього рішення про коригування митної вартості Митницею було прийнято рішення у формі Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2023/000373 від 29.03.2023 року.

З метою уникнення простою транспортних засобів та дефіцитну товару у виробництві, декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч.7 ст.55 МК України оформивши товар за митною декларацією: МД №23UА36U1 від 29 березня 2023 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Київською митницею не доведено належними доказами правомірність прийнятого нею рішення про коригування митної вартості товарів від 29.03.2023 №UA100320/2023/000009/2, у зв`язку з чим оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за шостим (резервним) методом за ціною, що підтверджується товаросупровідними документами.

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження всіх складових митної вартості товару, що поставляються в Україну.

Київською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач на вимогу Київської митниці листом від 29.03.2023 №29-03 надав такі додаткові документи: 1) лист постачальника El Pinar Medio Ambiente S.L.U від 29.03.2023 б/н, в якому вказано, що у вартість спірної партії товарів, яка поставлена на адресу ФОП ОСОБА_1 відповідно до проформи інвойсу від 20.03.2023 №FPEPM_100.017/2.023В вже включено всі витрати на пакування та навантажувальні операції; 2) лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 №3/28.03, в якому зазначено, що до вартості товарів вже включено витрати на пакування та маркування; 3) договір міжнародного перевезення від 17.03.2023 №1703, укладений із ТОВ "Кратар Транс"; 4) заявка від 17.03.2023 №17/03 на перевезення вантажу (міжнародне); лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 №3/28.03; 5) рахунок ТОВ "Кратар Транс" на оплату перевезення від 29.03.2023 №49; 6) лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 №2/28.03 про цільове використання імпортованої партії товару; 7) лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 №1/28.03 про особливості зберігання поставлених саджанців; 8) лист ФОП ОСОБА_1 від 29.03.2023 №4/29.03 про особливості співпраці з постачальником та благодійний характер поставки, 9) податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; 10) витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Також, митний брокер у вказаному листі зазначив, що більше ніяких документів надати немає можливості, у зв`язку з чим просив підтвердити заявлену митну вартість товарів.

За результатом розгляду митної декларації та поданих документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів 29.03.2023 №UA100320/2023/000009/2 за резервним методом відповідно до положень ст.64 МК України.

Підставою для прийняття оскарженого рішення владний суб`єкт обрав положення ст.ст. 52-55, 57, 58, 59 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало судження суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Так, у графі 33 рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена, зазначено, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності, зокрема: 1) Поставка заявленого товару здійснена на умовах EXW COCA SEGOVIA SPAIN відповідно до листа дарування від 09.03.2023 при цьому декларантом не надано відомості, щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, не зазначено витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів. 2) для підтвердження такої складової митної вартості, як транспортні витрати, декларантом надано довідку про транспортні витрати від 27.03.2023 № 27/03, однак, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», до документів, які підтверджують вартість транспортування можуть належати: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно - експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно - експедиційних послуг; заявки на перевезення; акт виконаних робіт по наданню послуг з перевезення; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до статті 53 Кодексу у декларанта витребувано подання протягом 10 календарних днів наступних додаткових документів (за наявності):

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару;

6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

7) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

8) за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Наголошено про право митного органу щодо потреби в уточненні будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки, визначене статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, яка є невід`ємною частиною Угоди про застосування Світової організації торгівлі. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Процедуру консультації з декларантом проведено. Декларантом додатково надано:

Лист від 28.03.2023 № 1/28.03, лист від 28.03.2023 № 2/28.03, копія митної декларації від 17.03.2023 № 100100/2021/711251, податкова декларація платника єдиного податку, витяг з Держреестру речових прав, договір перевезення від 17.03.2023 № 17/03, заявка на перевезення №17/03, рахунок на оплату № 49, лист від 28.03.2023 № 3/28.03, лист відправника б/н від 29.03.2023, лист від 29.03.2023 № 4/29.03.

Листом від 29.03.2023 № 29-03 декларант повідомив, що інші документи подаватись не будуть.

Таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, що не дає можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Разом з тим, митним органом проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо митних оформлень товарів схожих за описом та країною походження з вищими рівнями митної вартості...

... У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями вищезазначених статей Кодексу, використання заявленого декларантом рівня митної вартості неможливо.

Виходячи з вищенаведеного, відповідно до положень статті 55 МКУ, здійснено коригування митної вартості товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої митним органом, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Джерело інформації для визначення митної вартості, митна декларація від 07.03.2023 UA110130/2023/004565.

Надаючи оцінку спірному рішенню, колегія суддів зазначає наступне.

Стосовно доводів відповідача про не надання позивачем відомостей, щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, не зазначення витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, судом встановлено наступне.

Декларантом позивача до митного оформлення, зокрема, подавались:

- Лист постачальника EL Pinar Medio Ambiente S.L.U від 29.03.2023 б/н., в якому постачальник засвідчує, що у вартість спірної партії товарів, яка поставлена на адресу ФОП ОСОБА_1 відповідно до проформи інвойсу від 20.03.2023 № FPEPM_100.017/2.023 вже включено вартість пакування та вантажно-навантажувальних робіт;

- Лист ФОП ОСОБА_1 від 28.03.2023 № 3/28.03, в якому позивач вказав, що відповідно до інвойса проформи FREPM_100.017/2.023 поставка товару здійснена на умовах EXW COCA SEGOVIA SPAIN та у вартість товару входить вартість первинної упаковки та маркування.

Таким чином, упаковка товару, витрати на навантаження та вивантаження здійснюються за рахунок постачальника та їх вартість включена до ціни товару, тому при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є необґрунтованою.

Щодо підтвердження такої складової митної вартості, як транспортні витрати, колегія суддів зазначає наступне.

Декларантом позивача до митного оформлення, зокрема, подавались:

- Довідка ТОВ "Кратар Транс" від 27.03.2023 № 27/03 про транспортні витрати, яка підтверджує, що ФОП ОСОБА_1 додатково поніс витрат на перевезення спірної партії товарів від пункту завантаження з Іспанії (Coca, Segovia) до місця ввезення на митну територію України (п/п «Рава-Руська») у розмірі 60 000,00 грн. Страхування вантажу по даному транспортуванню не проводилося.

- Договір міжнародного перевезення від 17.03.2023 №1703, укладений із ТОВ «КРАТАР ТРАНС»;

- Заявка від 17.03.2023 № 17/03 на перевезення вантажу (міжнародне);

- Рахунок ТОВ «Кратар Транс» на оплату перевезення № 49 від 29.03.2023.

Вказані документи містять повну інформацію про маршрут та вартість перевезення.

У Листі № 3/28.03 від 28.03.2023 ФОП ОСОБА_1 повідомив, що оплата за транспортування ще не здійснювалась та за умовами заявки здійснюється протягом 10 днів з моменту отримання документів та вантажу. Перевезення не завершено, тому акту виконаних робіт ще немає.

Відповідно до п.6 ч. 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Таким чином, для підтвердження транспортних витрат необхідні документи, в яких вказується ціна за ці транспортні витрати.

Слід зазначити, що витрати на транспортування можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими підтверджувався б розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому надані позивачем документи про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14.

Відтак, колегія суддів вважає, що подані позивачем до оформлення документи на підтвердження транспортних витрат були достатні для здійснення перевірки митним органом такої складової митної вартості як витрати на транспортування товару до кордону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що декларантом в поданих до митного оформлення документах відображені всі складові митної вартості товару.

Щодо доводів відповідача про не надання позивачем витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.

В свою чергу, відповідач витребував практично весь перелік документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, при цьому не зазначив, які саме сумніви чи розбіжності можуть бути усунуті такими документами.

Зокрема, відповідач не вказав на підстави витребування рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), в той час як поставка здійснюється від виробника. Не пояснив, які саме складові митної вартості має пояснити виписка з бухгалтерської документації, в той час як поставлений товар є дарунком, пожертвою. Не пояснив підстав витребування прайс-листів, каталогів, специфікацій, в той час як визначено, що спірний товар не є об`єктом купівлі-продажу.

При цьому, суд зазначає, що будь-які висновки про якісні та вартісні характеристики не є обов`язковими документами, що підтверджують митну вартість, пов`язані із несенням декларантом додаткових витрат, а тому їх подання має обґрунтовуватися підставами, визначеними ч. 3 ст. 53 МК України, жодна із яких митницею не наведена та не доведена.

Отже, витребуваний перелік документів жодним чином не корелюється із наведеними відповідачем підставами витребування додаткових документів.

Разом з тим, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вищевикладена позиція також підтримана Верховним Судом у постанові від 28.10.2020 у справі № 1.380.2019.000724.

Крім того, колегія суддів зазначає, що вказані у ч. 3 ст. 53 МК України документи мають надаватись митному органу лише за їх наявності у декларанта. Натомість, відсутність таких документів з огляду на їх не складання не можуть слугувати підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.

Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару та додатково під час оскарження спірного рішення, вважає, що останні кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Крім того, колегія суддів зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Відповідач обмежився лише посиланням на номер митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Також, суд звертає увагу на те, що за МД від 07.03.2023 №23 UA65, яка була використана митницею у якості джерела інформації, здійснено митне оформлення полуниці, що суттєво відрізняється від спірного товару як за сортом, так і за обсягом партії, умовами поставки та країною відправлення, а отже митна вартість на ці товари не може бути однаковою за визначенням: країна відправлення різна, обсяг партії взятого для порівняння товару (12 000 шт.) є у 12,5 разів меншим від спірної партії (150 000,00 шт.), однак жодних коригувань митницею не здійснено ані на обсяг партії, ані на витрати на транспортування, які з Італії та Іспанії є відмінними.

Відповідач необґрунтовано надав перевагу відомостям про мінімальний рівень митної вартості схожих за описом товарів в Центральній база даних ЄАІС Держмитслужби, що за чинним законодавством України не є підставою для коригування митної вартості та не передбачене ст. 55 МК України.

В ході проведення митного контролю з будь-якого інформаційного ресурсу (в т.ч. інформація з мережі Інтернет, висновку спеціалізованих організацій) продажу товару, тотожного пред`явленому до митного оформлення, за ціною, вищою, ніж заявлена митна вартість, не є безумовною підставою до визнання недостовірними та неправдивими відомості щодо митної вартості товару пред`явленого до митного оформлення та не може мати наслідком відмову в оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про наявність підстав до більш детального аналізу комерційних умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари. Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників інформаційних ресурсів.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 27.09.2022 у справі № 200/4962/20-а.

У постанові від 30.06.2022 у справі № 280/1824/19 Верховний Суд зазначив, що довід відповідача про те, що при виконанні митних формальностей за митною декларацією №UA112100/2019/000229 спрацювала форма контролю системи управління ризиками щодо необхідності здійснити посилений контроль правильності визначення митної вартості товарів, витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів, суди попередніх інстанцій обґрунтовано оцінили як такий, що не стосується обставин, які мають виключне значення для коригування задекларованої позивачем митної вартості товару. Спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Встановивши неможливість застосування основного методу, посадові особи Київської митниці зобов`язані були провести процедуру консультації, оскільки відповідно до ч.4 ст. 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріали справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

При цьому, консультація, визначена вимогами ч.4 ст. 57 МК України, проводиться саме для застосування другорядних методів визначення митної вартості. Разом з тим, декларанта до такої процедури залучено не було. В той же час, консультація є двостороннім процесом та не вичерпується одностороннім повідомленням від митниці.

В апеляційній скарзі відповідач просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на розбіжності щодо номеру рахунку проформи у листах від 28.03.2023, однак суд зазначає, що зазначені текстові описки не були підставою для винесення оскаржуваного рішення Київської митниці, а отже не входять до предмету доказування у справі №520/11165/23.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідач не надав доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

В свою чергу позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості

З огляду на встановлені судом обставини, рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 29.03.2023 №UA100320/2023/000009/2 є таким, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому вимоги про визнання його протиправним та скасування є такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 року по справі № 520/11165/23 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2023 по справі № 520/11165/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва