Справа № 380/4096/24
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 рокусправа № 380/4096/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Брильовського Р.М., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС» (46400, м. Тернопіль, вул. Д. Лук`яновича, 1, ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про визнання протиправними дії та скасування рішення, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС» до Львівської митниці, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2024/000070/3 від 12.02.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/003539.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що 13.10.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901166/2. Для випуску товару у вільний обіг декларантом було оформлено нову митну декларацію № 23UA71U7 від 13.10.2023 та сплачено усі необхідні митні платежі з врахуванням скоригованих митних вартостей товару. Позивач вказує, що ним врегульовувався спір в досудовому порядку шляхом адміністративного оскарження до Державної митної служби України. За результатами розгляду скарги, ДМСУ скаргу позивача задоволено частково. Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901166/2 від 13.10.2023 скасовано, зобов`язано Львівську митницю винести нове рішення відповідно до законодавства та відмовлено у задоволенні решті вимог. Відповідно, 12.02.2024 року Львівською митницею винесено нове рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000070/3, яке Позивач оскаржив до суду. Позивач вказує, що Відповідач не навів доводів, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність сумнівів, причин неможливості визначення заявленої ним митної вартості Товару за МД №23UA42U5. Митний орган не вказав, в чому саме полягає неможливість перевірки заявленої позивачем митної вартості товарів. Позивач обґрунтовує протиправність рішень про коригування митної вартості тим, що 12.10.2023 декларантом під час митного оформлення товару для підтвердження митної вартості (за ціною договору) митному органу надано основні документи, згідно переліку та відповідно до умов, визначених ч. 2 ст. 53 МК України. В свою чергу, ці документи повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не містять розбіжностей чи ознак підробки, а відтак у митниці не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Однак, всупереч положенням ч. 3 ст. 53 МК України, відповідач витребував додаткові документи, вказавши на наявність надуманих розбіжностей та не підтвердження усіх складових митної вартості. Декларант додав банківський платіжний документ, що стосується товару рахунок-проформу та видаткові накладні щодо ідентичного товару попередньо ввезеного та просив прийняти рішення на підставі поданих документів. Однак, митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товару. Вважає, що Львівською митницею не наведено причини неможливості проведення митного оформлення за заявленою позивачем митною вартістю товарів, тому такі скориговані вартості не можуть братися судом до уваги при вирішенні справи по суті. Стверджує, що всі надані до митного оформлення документи у сукупності дають можливість однозначно дійти висновку про правильність визначення митної вартості імпортованого товару за основним методом. Позивач вважає, що відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості правильність розрахунку здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обгрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості. Не зазначення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані Позивачем для митного оформлення товару разом з митною декларацією є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Позивач зазначає, що оскільки ним подано митниці достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої Позивачем за першим методом, то заявлена митна вартість за ціною договору відповідає вимогам ст. 58 Митного кодексу України. Просив позов задовольнити.

Ухвалою від 23.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач позов не визнав, у направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву вказує на те, що рішення про коригування митної вартості товару від 12.02.2024 №UA209000/2024/000070/3 прийнято відповідно до листа Департаменту від 18.12.2023 №15-1/15-02-02-02/7.4/6119, яким за результатами розгляду скарги Позивача від 10.11.2023 №167/23 скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901166/2 від 13.10.2023. Причина - рішення містило недостовірні відомості щодо торгової марки та одиниці виміру. Також, вказав, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією № МД23UA42U5 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено наступне: відповідно до умов Контракту № PU430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023 р. передбачено 100 % передоплата. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення надано платіжний банківський документ № 21 від 05.10.2023 р., у графі 70 «Призначення платежу» зазначено лише контракт, що не дає змоги співставити оплату з партією оцінюваного товару, а сума перерахованих коштів не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі; у гр. З CMR № 439776 від 11.10.2023 р. пунктом розвантаження зазначено м.Терноnіль, однак у рахунку на оплату транспортних послуг № 2276 від 11.10.2023 р. пунктом розвантаження є м.Вінниця; в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару що зазначена у фактурі PU430528900/23/HR-0476/0002 від 11.10.2023. Відповідач зазначив, що поставка товару, здійснювалась на підставі контракту від 02.10.2023 № PU430528900/23/HR-0476, укладеного між компанією GRUPA АZ.ОТУ ZAKLADY AZ.OTOWE «PULAWY» S.A. (продавець) та ТОВ «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС» (покупець), розділами «Продукт» і «Торгові марки та Імена» якого передбачено, що товари поставляються продавцем з торговельними марками NOXy® і AdBlue® та покупець має право використовувати такі торговельні марки лише по відношенню до продуктів, придбаних у продавця. І відповідно до умов використання торговельних марок, викладених у додатку № 1 до контракту. Разом з тим, декларантом у графі 31 ЕМД від заявлено відомості щодо торговельної марки товару «Pulawy». Однак в жодному із поданих до митного оформлення документів відсутня інформація про таку торговельну марку. Декларантом заявлено однакові відомості щодо ваги нетто, брутто та додаткової одиниці виміру (кількість азоту в перерахунку на сухий безводний продукт), хоча у акті PU430528900/23/HR-0476/0002 від 11.10.2023 вказаний вміст азоту 3645 кг. Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка вийняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості. Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Таким чином, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Декларантом на вимогу надіслано: банківський платіжний документ, рахунок проформу та видаткові накладні. Документи надані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів згідно вимоги не надано. Таким чином, Львівською митницею встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом, згідно з ст. 57 МК України неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2 ґ (ст. 64 МК України) Митний кодекс України від 13.03.2012 року № 4495-VІ розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МД № UA209170/2023/82551 від 10.10.2023 року де вартість товару становила 0,2651 $/кг ( що в перерахунку в валюту контракту станом на 13.10.2023 становить 6007,7820 євро). Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Зазначає, що документи, які були подані до митного оформлення, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості. Також, зазначає, що обов`язком декларанта є надавати відомості, які повинні базуватися на підтверджених документально об`єктивних даних та піддаватися обчисленню. Вказує, що позивач не надав витребуваних документів, а подані документи є недостатніми та не спростував сумнів митниці щодо заявленої митної вартості. Зважаючи на викладене, Львівська митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів не підлягає скасуванню. Тому просить суд відмовити в задоволення позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідач не навів жодних обгрунтованих аргументів щодо неповноти та/або недостовірності даних в поданих до митного оформлення документах, не вказує які саме складові митної вартості на їхню думку не підтверджено, адже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими. Позивач вважає, що відзив на позовну заяву не обґрунтовує законність прийняття оскаржуваного рішення, не доказано правомірності прийнятого ним рішення, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ТОВ «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС» Україна) (надалі - «Покупець») та GRUPA AZOTY ZAKLADY AZOTOWE «PULAWY» S.A. (Польща) (надалі-«Продавець») 02.10.2023 року уклали Контракт №PL/430528900/23/HR-0476 відповідно до якого Покупець купує продукт:NOXy® (також відомий як AdBlue®) відповідно до якості, кількості та ціни за одиницю вказаної в Контракті на умовах FCA Pulawy. Термін доставки товару до 31.10.2023. На підставі Контракту №PL/430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023 та рахунку інвойсу №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023 Покупець придбав у Продавця Продукт в кількості 20073,395 літрів (24060 кг), загальною вартістю 4414,68 Євро. Страхування вантажу не проводилось.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 12.10.2023 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію, якій присвоєно номер: №23UA42U5, в якій вартість ввезеного товару визначено за основним методом (за ціною договору) та відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації, зокрема: Товар : водний розчин сечовини: рідина adblue Urea Solution 32,5% - NOXy in bulk 32,5% розчин сечовини у дистильованій воді, призначений для вантажних автомобілів з метою зниження емісії відпрацьованих газів у дизельних двигунах згідно норм Euro 6, Euro 5, Euro 4, обладнані каталізатором селективної каталітичної редукції, вміст азоту у перерахунку на сухий безводний продукт 46,6% - 22073,395 літри (24060 кг) за заявленою митною вартістю - 0,2287 Євро/кг.

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA42U5 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, а саме:

- декларація митної вартості;

- сертифікат якості № від 10.10.2023;

- рахунок інвойс (Customs Invoice) №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023;

- автотранспортна накладна А№439776 від 11.10.2023;

- контракт №PL/430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023;

- декларація інвойс, складена уповноваженим імпортером №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023;

- разовий договір-замовлення на перевезення б/н від 06.10.2023;

- рахунок на плату від перевізника №2876 від 11.10.2023;

- довідка калькуляція транспортних витрат від 11.10.2023;

- митна декларація країни відправлення №23PL301010E1432563 від 11.10.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення з вимогою надати додаткові документи. Декларант додав документи, зокрема: банківський платіжний документ, що стосується товару платіжну інструкцію №21 від 05.10.2023; рахунок-проформу (Proforma Invoice) № від 02.10.2023; видаткові накладні №FH0002924/23 від 03.10.2023, №FD0004746/23 від 14.09.2023, №FD0005017/23 від 27.09.2023, №FЕ0004014/23 від 11.10.2023, №FD0005202/23 від 05.10.2023, №FЕ0003886/3 від 04.10.2023.

А також, було подано заяву щодо прийняття рішення про підтвердження митної вартості на підставі поданих документів, оскільки надати інші документи можливості немає.

Під час розгляду документів було виявлено наступне:

- відповідно до умов Контракту № PL/430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023 р. передбачено 100 % передоплата. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення надано платіжний банківський документ Ns 21 від 05.10.2023 р., у графі 70 «Призначення платежу» зазначено лише контракт, що не дає змоги спів ставити оплату з партією оцінюваного товару, а сума перерахованих коштів не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі;

- у гр.3 CMR Ns 439776 від 11.10.2023 р. пунктом розвантаження зазначено м. Тернопіль, однак у рахунку на оплату транспортних послуг №2276 від 11.10.2023 р.

пунктом розвантаження є м.Вінниця;

-в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару що зазначена у фактурі PL/430528900/23/HR-0476/0002 від 11.10.2023;

-поставка товару, здійснювалась на підставі контракту від 02.10.2023 N° PL/430528900/23/HR-0476, укладеного між компанією GRUPA AZOTY ZAKLADY AZOTOWE «PULAWY» S.A. (продавець) та ТОВ «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС» (покупець), розділами «Продукт» і «Торгові марки та імена» якого передбачено, що товари поставляються продавцем з торговельними марками NOXy® і AdBlue® та покупець має право використовувати такі торговельні марки лише по відношенню до продуктів, придбаних у продавця і відповідно до умов використання торговельних марок, викладених у додатку Ns 1 до контракту. Разом з тим, декларантом у графі 31 ЕМД від заявлено відомості щодо торговельної марки товару «Pulawy». Однак в жодному із поданих до митного оформлення документів відсутня інформація про таку торговельну марку;

-декларантом заявлено однакові відомості щодо ваги нетто, брутто та додаткової одиниці виміру (кількість азоту в перерахунку на сухий безводний продукт), хоча у акті PL/430528900/23/HR-04 76/0002 від 11.10.2023 вказаний вміст азоту 3645 кг;

відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна грунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь - які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка вийняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Таким чином, декларантом не надано документів, які вказують зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

Митний орган вважав, що відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

За результатами розгляду Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901166/2 від 13.10.2023.

Відмову у митному оформленні товарів відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/003539.

З метою випущення товару у вільний обіг 13.10.2023 декларант подав митну декларацію № 23UA71U7, в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару.

Не погодившись з вказаним рішенням про коригування митної вартості товару Позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної митної служби України.

За результатами розгляду скарги Державна митна служба України скаргу позивача задовольнила частково; рішення про коригування митної вартості №UA209000/2023/901166/2 від 13.10.2023 було скасовано та зобов`язано Львівську митницю винести нове рішення відповідно до законодавства, у задоволенні решті вимог відмовлено.

12.02.2024 Львівська митниця винесла нове рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000070/3, яке оскаржено позивачем до суду.

При вирішенні спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України, умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 53 МК України визначено перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У ч. 5 ст. 53 МК України міститься положення, відповідно до якого забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як уже зазначалося, декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний основний метод її визначення за ціною договору купівлі продажу.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості має право:

- упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

- письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Також, відповідно до положень частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частиною першою статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною першою статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Згідно з правилами частин третьої - шостої статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, серед іншого, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Відповідно до ст. 55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів.

У п.2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст.59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У цій справі, суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору, яка зазначена в рахунку-інвойсі (Customs Іnvoice) № PL/430528900/23/HR-0476/0002 від 11.10.2023 на суму 4414,68 Євро та врахував умови поставки FCA Pulawy.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів позивач надав митному органу разом з митною декларацію документи, згідно переліку та відповідно до умов, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: декларація митної вартості; сертифікат якості № від 10.10.2023; рахунок інвойс (Customs Invoice) №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023; автотранспортну накладну А№439776 від 11.10.2023; контракт №PL/430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023; декларацію інвойс, складену уповноваженим імпортером №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023; разовий договір-замовлення на перевезення б/н від 06.10.2023; рахунок на плату від перевізника №2876 від 11.10.2023; довідку транспортних витрат від 11.10.2023; митну декларація країни відправлення №23PL301010E1432563 від 11.10.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи. Декларант додав документи, зокрема:банківський платіжний документ, що стосується товару платіжну інструкцію №21 від 05.10.2023; рахунок-проформу (Proforma Invoice) № від 02.10.2023; видаткові накладні №FH0002924/23 від 03.10.2023, №FD0004746/23 від 14.09.2023, №FD0005017/23 від 27.09.2023, №FЕ0004014/23 від 11.10.2023, №FD0005202/23 від 05.10.2023, №FЕ0003886/3 від 04.10.2023 та просив прийняти рішення на підставі поданих документів, так як надати інші додаткові документи на даний час не було змоги.

Аналіз наведених вище документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відтак, доводи відповідача в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів про відсутність у позивача документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу визначення митної вартості є безпідставними.

Натомість, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Так, щодо мотивів, на які відповідач зіслався у п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів, а саме з приводу того, що подані документи не містять усіх відомостей щодо ціни за товар, суд зазначає таке.

Відповідно до п. п. 5-7 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Як підтверджено матеріалами справи, на підтвердження ціни товару позивач надав контракт №PL/430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023, рахунок інвойс (Customs Invoice) №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023. Зі змісту інвойсу вартість імпортованої партії товару становить 4414,68 Євро. Умови поставки відповідно до Інкотермс 2020 сторони погодили як FCA Pulawy. Умови поставки FCA згідно правил Інкотермс 2020 означають - (Free Carrier Франко перевізник) відповідальність знімається з вантажовідправника у той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики за транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності і мита повинен здійснити і оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві. В такому випадку, при розрахунку митної вартості товару, до фактурної вартості товару додаються виключно тільки ті витрати які покупець поніс до кордону України, як це і випливає з поняття визначення митної вартості товару.

На підтвердження витрат на транспортування за умови поставки FCA Pulawy позивач надав разовий договір-замовлення на перевезення б/н від 06.10.2023 та рахунок від перевізника №2876 від 11.10.2023 року сума яких склала 42000, гривень та довідку про трансортні витрати від 11.10.2023 року.

Стосовно посилань відповідача на те, що відповідно до умов Контракту №PL430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023 передбачено 100 % передоплата. Слід зазначити, що декларантом до митного оформлення надано платіжний банківський документ № 21 від 05.10.2023, у графі 70 «Призначення платежу» зазначено лише контракт, що не дає змоги співставити оплату з партією оцінюваного товару, а сума перерахованих коштів не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі.

Суд враховує, що позивач для підтвердження відомостей обставин купівлі зазначеного товару подав Контракт №PL430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023; рахунок інвойс (Customs Invoice) №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023.

Вказані документи підтверджують купівлю зазначеної партії товару відповідно до опису товару, їх кількості, ціни за літр імпортованого товару, суми відповідно до кількості купленої партії товару.

Передоплата за імпртований товар підтверджується банківським платіжним документом, що стосується товару №21 від 05.10.2023, сплата якого здійснена на підставі рахунку-проформи (Proforma Invoice) № від 02.10.2023. Вказані документи кореспондуються між собою.

За приписами ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, в разі якщо рахунок оплачено. Тобто умовою надання банківських документів є факт оплати вартості товару, і у разі відсутності такої оплати банківські документи митниці не надаються.

Суд встановив, що на підтвердження передоплати за товар позивач надав платіжне доручення в іноземній валюті від 05.10.2023 №21, про що також зазначив і митний орган у оскаржуваному рішенні, а саме, у п. 33 щодо обставин прийняття рішення для визначення митної вартості.

Суд погоджується з твердженням представника позивача про можливість ідентифікації зазначеного платіжного доручення з оцінюваним товаром, вказаним в ЕМД №23UA42U5.

Крім того, умовами контракту від 02.10.2023 №PL430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023 не визначено, що при оплаті покупець зобов`язаний у призначенні платежу здійснювати будь-яке посилання, а посилання на договір є достатнім, щоб віднести сплату відповідних коштів за відвантаження даного товару.

В платіжній інструкції у графі 70 існує обмежена кількість символів, обов`язковою умовою є зазначення номеру контракту, що було дотримано ТОВ «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС». В платіжному дорученні №21 від 05.10.2023 вказано Контракт №PL/430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023 на підставі якого здійснено купівлю та поставку заявленого до митного оформлення Товару.

Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.

Суд погоджується, що відсутність в платіжному документі вказівки на інвойс самостійно не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації платежу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Поряд з тим, Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18 вказав на те, що сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.

Також, суд вказує, що незначні недоліки у платіжному дорученні в іноземній валюті від 05.10.2023 №21, як от незазначення номера інвойсу, не може бути підставою для покладання на позивача значного тягаря у вигляді сплати митних платежів понад міру, за наявності всіх інших документів, які підтверджують митну вартість товару за ціною договору.

Також, відповідно до постанови Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №815/3587/17, безпідставними є зауваження відповідача про неможливість визначення митної вартості товару, що ввозився позивачем, із застосуванням першого методу на підставі відсутності в платіжному документі посилань на інвойс, при умові наявності посилання у такому платіжному дорученні на контракт, що є достатнім для ідентифікації даної оплати.

Суд критично оцінює твердження відповідача, що сума перерахованих коштів не відповідає вартості товару, що зазначена в інвойсі, оскільки, позивач надав контролюючому органу докази на підтвердження щодо ціни за імпортований товар, а умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

Суд взяв до уваги пояснення позивача про те, що зовнішньоекономічний договір носить довгостроковий характер, а поставка товару має бути здійснена в кількості 63000 літрів, при чому, більші/менші обсяги можуть постачатися за взаємною згодою між Сторонами. В контракті передбачена ціна за одиницю товару до 31 жовтня 200 Євро/1000 літрів в жовтні 2023 року та 260 Євро/1000 ІВС літрів в жовтні 2023 року. Загальна вартість контракту - приблизно 16380 Євро. Умови платежу 100% передоплата. Оплата за цим Договором може відбуватися в межах наданого кредитного ліміту в розмірі 30000 Євро, який встановлює прийнятий загальний торговий баланс Покупця щодо Продавця. Тобто, між сторонами не здійснюється розрахунок за кожну поставлену партію товару окремо. Платіжним дорученням, яке декларантом надавалось відповідачу підтверджується факт розрахунків між сторонами.

Орієнтована кількість товару вказується в рахунку-проформі (Рroforma Invoice) №№ від 02.10.2023, який за своєю суттю є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, після якого складається комерційний інвойс в якому і зазначена остаточна кількість товару, яка була придбана Позивачем - (Сommercial Invoice) №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023.

Суд встановив, що згідно з умовами контракту продавцем було виставлено рахунок-проформу № від 02.10.2023 в оплату за товар в кількості 22000 літрів рідини по ціні 0,200 Євро за літр (200 Євро за 1000 літрів) на загальну суму 4400,00 Євро, по якому було здійснено 100% передоплату 05.10.2023 (платіжна інструкція №21). Продавець завантажив рідини в кількості 22073,395 літрів за ціною, яка погоджена в рахунку-проформі (0,200 Євро/літр) на загальну суму 4414,68 Євро, що і було відображено в рахунку інвойсі №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023. Загальна вартість цієї партії товару збільшилась в інвойсі порівняно з рахунком проформою у зв`язку з купівлею рідини в більшій кількості, ніж була передбачена в рахунку-проформі. Зважаючи, що згідно Контракту умовою платежу є попередня передоплата позивач сплатив суму, яка була попередньо узгоджена з Покупцем.

Суд погоджується з позивачем, що митним органом жодних зауважень до рахунку інвойса №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023 не встановлено.

Поряд з тим, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 22.10.2020 у справі №320/2455/19 дійшов висновку, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення/чеку тощо не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Надаючи оцінку умовами поставки та умовам оплати (до виставлення інвойсу), суди виходили з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Враховуючи наведене, суд погоджується з тим, що умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.

Стосовно твердження відповідача, що у гр. 3 CMR № 439776 від 11.10.2023 р. пунктом розвантаження зазначено м.Терноnіль, однак у рахунку на оплату транспортних послуг № 2276 від 11.10.2023 пунктом розвантаження є м.Вінниця.

Суд взяв до уваги пояснення позивача, що товар, який було придбано в компанії GRUPA AZOTY ZAKLADY AZOTOWE «PULAWY» S.A. (Польща) та імпортовано в Україну в подальшому, після митного оформлення продано кінцевому споживачу, в м. Вінниця та м. Хмельницький. Відповідно, з метою зменшення втрат рідини по перевантаженнях, уникнення додаткових витрат на логістику та зберігання, рідина транспортувалася цією самою автоцистерною до м. Хмельницький м. Вінниця на замовлення кінцевого споживача. Так, як місцезнаходження позивача м. Тернопіль, Експедитором помилково вказано в автотранспортній накладній м. Тернопіль замість м. Хмельницький та м. Вінниця.

Суд погоджується, що автотранспортна накладна заповнюється відправником вантажу на підставі інструкцій і вказівок, які він отримує від транспортно-експедиторської компанії. Тому відсутність певної інформації не може ставитись у вину Позивачу. В межах даних правовідносин оцінці та дослідженню підлягає не господарська операція щодо поставки товару на митну територію України, а його вартість.

Суд зазначає, що визначення митна вартість в розумінні положень МК України включає в себе ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої ст. 58 МК України. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у ст. 58 МК України (ч. 11 ст. 58). Серед інших, зокрема, і витрати на транспортування після ввезення. Тобто, ціна за перевезення товару по території України не включається до складової митної вартості товару.

Суд погоджується, що зауваження та недоліки у заповненні СМR не є такими, що можуть мати значення для визначення митної вартості товару, з врахуванням умов поставки за контрактом та норм ст. 58 МК України, а недоліки щодо оформлення вантажних накладних CMR (міжнародної автомобільної накладної) не можуть бути підставою для сумнівів щодо правильності визначення вартості товару.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20.06.2023 у справі 3380/1221/20 умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних ЦМР, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів. Окрім того, аспекти оформлення вантажних накладних ЦМР, на які посилається відповідач як на дефект, були пояснені позивачем і випливають із правовідносин продавця товару щодо його зберігання та відвантаження.

Стосовно посилань відповідача, що в експортній декларації країни відправлення вартість товару не відповідає вартості товару що зазначена у фактурі №PL430528900/23/HR-0476/0002 від 11.10.2023, суд враховує, що в експортній декларації №23PL301010E1432563 від 11.10.2023 вказана статистична вартість (вартість на кордоні Польщі), а не фактурна. При здійсненні вказаних операцій було визначено умови поставки FCA Pulawy, тобто cтатистична вартість, зазначена у відповідній графі експортної декларації включала вартість продажу та статистичну вартість доставки з Pulawy до Українсько-Польського кордону.

Відповідно до Керівництва із заповнення єдиного адміністративного документа розроблене Генеральним Директором DG TAXUD (номер документу TAXUD/1619/08) графа 46 «статистична вартість» має містити єдиного адміністративного документа має містити статистичну вартість. «Статистична вартість» означає, вартість товарів на момент та у місці, де вони залишають територію країни- експортера члена ЄС. Вона має базуватися на фактурній вартості товарів та має також включати допоміжні витрати, такі як транспорт, що відноситься до частини перевезення, яке проходить на статистичній території країни члена ЄС, де відбувається експорт.

Згідно з ч.3 ст.53 МК України, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом та подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.

Відповідач у оскаржуваному рішенні не навів обґрунтування невідповідності наданої позивачем копії митної декларації країни відправлення вимогам законодавства країни-відправника.

Суд враховує, що Позивач не впливає на заповнення експортної декларації і тому подав її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника товару.

Щодо посилань відповідача, що поставка товару, здійснювалась на підставі контракту від 02.10.2023 № PU430528900/23/HR-0476, укладеного між компанією GRUPA АZ.ОТУ ZAKLADY AZ.OTOWE «PULAWY» S.A. (продавець) та ТОВ «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС» (покупець), розділами «Продукт» і «Торгові марки та Імена» якого передбачено, що товари поставляються продавцем з торговельними марками NOXy® і AdBlue® та покупець має право використовувати такі торговельні марки лише по відношенню до продуктів, придбаних у продавця. І відповідно до умов використання торговельних марок, викладених у додатку № 1 до контракту. Разом з тим, декларантом у графі 31 ЕМД від заявлено відомості щодо торговельної марки товару «Pulawy». Однак в жодному із поданих до митного оформлення документів відсутня інформація про таку торговельну марку. Декларантом заявлено однакові відомості щодо ваги нетто, брутто та додаткової одиниці виміру (кількість азоту в перерахунку на сухий безводний продукт), хоча у акті PU430528900/23/HR-0476/0002 від 11.10.2023 вказаний вміст азоту 3645 кг.

Суд встановив, що на підставі Контракту №PL/430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023 та рахунку інвойсу №PL/430528900/23/HR-0476-0002 від 11.10.2023 була здійснена поставка товару - NOXy® (також відомий як AdBlue®). Декларантом помилково в графах 31 митних деклараціях № 23UA42U5 від 12.10.2023 та відповідно при оформленні МД №23UA71U7 від 13.10.2023 було зазначено відомості про торгівельну марку рідини Pulawy замість NOXy. Також, декларант в графах 41 «додаткові одиниці виміру» в митних деклараціях № 23UA42U5 від 12.10.2023 та відповідно при оформленні МД №23UA71U7 від 13.10.2023 помилково вказав відомості щодо вмісту кількості азоту в перерахунку на сухий безводний продукт в кількості 24060 замість 3645. На підставі ст. 269 МК України, декларантом подано заяву про дозвіл на внесення змін до митної декларацій від 13.10.2023 ІМ 40 ДЕ №23UA71U7, зокрема, відображення відомостей в графах 31 та 41 митної декларації. Як наслідок, 21.12.2023 посадовою особою державним інспектором ВМО №1 м/п «Городок» Львівської митниці» ОСОБА_1 оформлено аркуш коригування до поданої декларантом декларації від 13.10.2023 ІМ 40 ДЕ №23UA71U7. Відповідно, в графі 31 митної декларації зазначено торгову марку NOXy, та в графі 44 митної декларації зазначено додаткову одиницю виміру 3645. Тобто, графи 31, 44 вказаної митної декларації приведено у відповідність, що підтверджується аркушом кригування. Даний факт відповідач не заперечує.

Суд враховує, що коригування, які були внесені в МД від 13.10.2023 №23UA71U7 жодним чином не вплинули на сплату платежу (028 42518,59 гривень) розрахованого від митної вартості, визначеної декларантом за першим методом та відповідно і до платежу (028 46430,78 гривень) розрахованого від скоригованої митної вартості Львівською митницею за резервним методом.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Кодексу допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Суд зазначає, що при винесенні спірного рішення про коригування митної вартості товару від 12.02.2024 посадовою особою митного органу не взято до уваги, що дані розбіжності на момент винесення такого рішення графи 31, 44 митної декларації №23UA71U7 від 13.10.2023 приведено у відповідність та відповідно жодного впливу не могли та не мають на визначення складових митної вартості за ціною договору.

У своєму рішенні про коригування митної вартості митний орган посилається на п.2 ст. VII ГААТ, зазначаючи, що декларантом не надано документів, які вказують на зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару грунтується на дійсній вартості.

З вказаного приводу суд враховує, що декларантом з митними деклараціями подано згідно до переліку та відповідно до умов визначених ст. 53 МК України документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, вказували на ціну товару, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору. Положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару. Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено органом доходів і зборів.

В свою чергу, митницею не наведені обставини та докази, яким чином документи, надані Позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Більш того, відповідно до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. ст. 58-63 цього кодексу.

На думку суду, надані позивачем для підтвердження заявленої митної вартості разом із митною декларацією та додатково на вимогу митного органу документи є достатніми та такими, що підтверджують складові митної вартості, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню, та як наслідок, можуть бути використані для визначення митної вартості товару за основним методом.

Судом встановлено, що позивач вже імпортував товар за вказаним Контрактом №PL/430528900/23/HR-0476 від 02.10.2023 та здійснив митне оформлення за першим методом за цим контрактом 04.10.2023 - митна декларація №23UA13U4.

Суд враховує, що спірне рішення про коригування митної вартості винесено Лвівською митницею щодо ідентичного товару (партії товару), який ввезено в режимі імпорту за тим самим Контрактом та на таких ж умовах та здійснено митне оформлення за основним методом.

Стосовно тверджень митного органу про те, що надані позивачем документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, то такі, на думку суду, є безпідставними, адже позивач надав Митниці повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, натомість відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Щодо доводів відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оспорюваному рішенні на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Адже, декларація, яка використана як джерело для коригування митної вартості для ознайомлення декларанту не надавалась, та той факт, що Позивч здійснив митне оформлення ідентичного товару 04.10.2023 року з першим методом ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 року у справі №809/257/17.

Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд враховує таке.

Письмове рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2024/000070/3 від 12.02.2024 митна вартість товару визначена відповідачем за резервним методом (ст. 64 Митного колдексу україни).

В наведеній декларації як джерело для коригування митної вартості митна вартість товару визначалась за 6 (резервним методом). При цьому відповідач не пояснив, чому як джерело інформації ним не обрано митні декларації, у яких здійснювалося митне оформлення за ціною договору (зокрема, чи були оформлені митницями України інші митниці декларації з таким кодом товару згідно УКТЗЕД та описом товару). А такі були, оскільки судом встановлено, що Львівська митниця 04.10.2023 відповідно до деклації №23UA13U4 поданої ТОВ «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС» здійснила митне оформлення ідентичного товару на підставі того ж контракту за першим методом.

Суд враховує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номеру та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору тощо суперечать вищезазначеним положенням законодавства та є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.09.2022 року (справа №1.380.2019.004890).

Крім того, відповідачем не доведено неможливість застосування ним попередніх методів визначення митної вартості товару.

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують походження імпортованого товару, його якісні та вартісні характеристики, а також витрати на його доставку в Україну. При цьому для визначення задекларованої митної вартості товару позивач надав митному органу необхідні й достатні документи, які не містять таких істотних неточностей або розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.

Суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Натомість під час розгляду справи судом з`ясовано, що зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення контролюючого органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, при цьому сумніви відповідача щодо митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях та документально не підтверджені, на противагу чому позивачем доведено подання ним всіх необхідних достовірних документів згідно з вимогами Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товарів, містять об`єктивні дані про нього, що піддаються обчисленню, підтверджують усі заявлені складові митної вартості імпортованого товару.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З урахуванням досліджених судом фактичних обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000070/3 від 12.02.2024 не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст. 2 КАС України, адже прийняте не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтоване, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, порушують права та законні інтереси позивача, тобто є протиправними, а відтак, підлягає скасуванню.

Щодо визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/003539.

У постанові від 23.07.2021 року у справі № 820/3979/17 Верховний Суд зазначив наступне: «Оскільки оскаржена в судовому порядку картка відмови носить похідний характер від прийнятих рішень про коригування митної вартості, вимогу про визнання її протиправною правомірно визнано судами обґрунтованою».

Відтак, беручи до уваги вказані висновки, а також те, що у процесі розгляду справи суд встановив, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів те, що у процесі розгляду справи суд встановив, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню, тож сформована на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/003539 теж є протиправною, а тому адміністративний позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 205, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/000070/3 від 12 лютого 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/003539.

Стягнути з Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІБЕРСОН КОМПОНЕНТС» ( , Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Д. Лук`яновича,1) судовий збір у розмірі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБрильовський Роман Михайлович