Справа № 420/27870/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27870/23

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка не відповідає вимогам ст.ст.43,63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, щодо нарахування та сплати з 01 березня 2023 року проіндексованої пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році із обмеженням суми індексації базового ОСНП пенсії фіксованим розміром: 1500 грн, та письмової відмови вих. №30877-25982/М-02/8-1500/23 від 10.10.2023 року провести індексацію пенсії з 01 березня 2023 року із застосуванням коефіцієнта 0,197 із розрахунку: 29146,1 грн. (розмір базового ОСНП) в розмірі індексації базового ОСНП за 2023 рік у сумі: 5741,78- грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплачувати індексацію базового ОСНП за 2023 рік до пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2023 року відповідно пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 24.02.2023 року Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, із застосуванням коефіцієнта 0,197 із розрахунку: 29146,1 грн. (розмір базового ОСНП) *0,197 = 5741,78 грн.. у сумі: 5741,78 грн., з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 року у справі № 420/6131/22 без обмеження максимального розміру пенсії та сплатити заборгованість, що виникла у зв`язку з перерахуванням пенсії на час ухвалення рішення судом із врахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером і має статус ветерана війни-учасника бойових дій, особи з інвалідністю 2-ї групи. З 01.03.2023 року проведена індексація базового ОСНП пенсії і безпідставно обчислено і сплачується індексація базового ОСНП пенсії в фіксованому розмірі 1500 грн., а не із застосуванням коефіцієнта 0,197 із розрахунку: 29146,1 грн. (розмір базового ОСНП) в розмірі індексації базового ОСНП за 2023 рік у сумі: 5741,78 грн. У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році індексація пенсії має проводитись не менше, ніж в наступному розмірі: базовий ОСНП: 29146,1 грн. х 0,197= 5741,78 грн. Однак пенсійним органом виплачується проіндексована пенсія з обмеженням індексації базового ОСНП пенсії у розмірі: 1500 грн. Тобто щомісячна недоплата позивачеві ОСОБА_1 становить 4241,78 грн. Таким чином позивач вважає, що йому протиправно обмежено індексацію пенсійних виплат максимальним (граничним) розміром 1500 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ні Закон України №2262-ХІІ, ні Закон України №1058-IV не дають Кабінету Міністрів України право встановлювати додаткові умови проведення перерахунків пенсій для забезпечення їх індексації, які б відрізнялися від тих, що вже встановлені зазначеними Законами. Вказує, що розмір збільшення індексації в результаті перерахунку пенсії безпідставно обмежено граничною сумою 1500 грн.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу до суду не надано.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Одеським окружним адміністративним судом прийнято рішення № 420/6131/22, в якому визначено: «Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунків пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 р. з урахуванням основного розміру пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення і з обмеженням первинно призначеної з 08.01.2001 року пенсії й максимальним розміром (10) десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність та фактичною виплатою пенсії з 01.04.2019року в обмеженому розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати і сплачувати ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, у відповідності до діючого законодавства з врахуванням основного розміру пенсії 90% відповідних сум грошового забезпечення Із урахуванням додаткових видів грошового забезпечення без обмеження підсумка пенсії її максимальним розміром (10) десятьма прожитковими мінімумами установлених для осіб, які втратили працездатність та сплатити заборгованість, що виникла у зв`язку з перерахуванням пенсії на час ухвалення рішення судом та з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження пенсії її максимальним розміром.

З досліджених доказів (перерахунку пенсії) судом встановлено, що з 01 березня 2023 року проведена індексація базового ОСНП пенсії позивача та нарахована і сплачується у розмірі фіксованої суми 1500 грн.

25.08.2023 року позивач направив до відповідача заяву та просив здійснити індексацію пенсії з 01.03.2023 року відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 року «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» із застосуванням коефіцієнта 0,197 та здійснити виплату донарахованих сум.

Відповідач листом за вих. №30877- 25982/М-02/8-1500/23 від 10.10.2023 року відмовив у задоволенні заяви позивача мотивуючи тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» з 01.03.2023 року йому нарахована індексація пенсії в сумі 1500,00 грн. Пунктом 10 Постанови №168 установлено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500,00 грн.

Таким чином, позивач вважає, дії відповідача щодо не проведення індексації пенсії з 01.03.2023 року із застосуванням коефіцієнта 0,197 протиправними та такими, що порушують право позивача на належний рівень пенсійного забезпечення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що індексація пенсії позивача з 01.03.2023 року проведена відповідачем у межах чинного законодавства за умови, що підвищення відповідно до пункту 10 постанови КМУ №168 не може перевищувати 1500,00 грн.. При цьому, норма законодавства про те, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 Постанови №168, не може перевищувати 1500,00 гривень, не є дискримінаційною відносно позивача, оскільки стосується й інших категорій пенсіонерів. Виключень щодо неврахування п.10 вказаної постанови Уряду під час такого перерахунку пенсії законодавство не містить. Зазначений пункт 10 постанови КМУ №168, прийнятої на виконання п.8 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» чинний та не суперечить вимогам закону, з огляду на що підлягає застосуванню відповідачем.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Правовою основою для реалізації гарантій перерахунку призначених пенсій, відносно осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зокрема індексації розміру пенсій, є положення статті 64 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII).

Відповідно до ст.64 Закону №2262-XII, у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.

Відповідно до пп.2 п.22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України може приймати рішення щодо порядку застосування і розмірів державних соціальних стандартів та гарантій, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування.

Пунктом 8 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році, зокрема, ст.64 Закону №2262-XII, застосовується у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України. Вказаний пункт Закону є чинним та неконституційним не визнавався.

24.02.2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що з 01.03.2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 установлено, що з 01.03.2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31.12.2022 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.

Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини 4 статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України №168 установлено, що: «розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень».

Системний аналіз вищевказаних законодавчих приписів свідчить про обмеження верхньої межі індексації для того, щоб збалансувати потреби захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян.

Перерахунком пенсії з 01.03.2023 року підтверджується, що індексація, передбачена вищезазначеною постановою для позивача нарахована.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що індексація пенсії позивача з 01.03.2023 року проведена відповідачем у межах чинного законодавства за умови, що підвищення відповідно до пункту 10 постанови КМУ №168 не може перевищувати 1500,00 грн.

Крім того, судова колегія зауважує, що апелянт фактично пов`язує обмеження розміру індексації у 2023 році з обмеженням максимального розміру пенсії, однак, такий підхід є помилковим, оскільки максимальний рівень індексації 1500,00 грн. закріплено Постановою №168, виключень щодо неврахування п.10 вказаної постанови Уряду під час такого перерахунку пенсії законодавство не містить. Зазначений пункт 10 постанови Кабінету Міністрів України №168 чинний, не суперечить вимогам закону та містить імперативну вимогу щодо граничної межу розміру збільшення, з огляду на що, підлягає застосуванню відповідачем.

Отже, посилання апелянта на відповідну практику Верховного Суду та Конституційного Суду України не є релевантними, адже вони стосуються саме обмеження загального розміру пенсії максимальним розміром на підставі ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, водночас в даному випадку мова йде про визначення розміру індексації пенсії.

Враховуючи те, що пенсія позивача з 01.03.2023 року проіндексована в розмірі 1500,00 грн., що відповідає п.10 Постанови №168, відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію пенсії з березня 2023 року, без застосування п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168.

Щодо посилання апелянта на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII, суд вважає такі доводи помилковими та такими, що не можуть бути застосовані до спірних правовідносин в частині, що стосується нарахування індексації з 01.03.2023 року, оскільки дія цього Закону зупинена на 2023 рік п.3 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».

Посилання апелянта на постанову Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 р. у справі №320/8511/23, згідно якої суд визнав протиправним та нечинним абзац 2 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» судом не приймаються, оскільки зазначене рішення не набрало законної сили на момент розгляду цієї справи. Крім того, колегія суддів зазначає, що станом на час виникнення спірних правовідносин постанова КМУ від 24.02.2023 №168 чинна.

Колегія суддів наголошує, що приписами ч. 2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Відповідно до вимог частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп-99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Також, колегією суддів не приймається до уваги надана позивачем до суду ухвала Верховного Суду у справі №420/24991/23 від 11.03.2024 р., оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, однак позивачем до суду надана ухвала Верховного Суду, яка не містить висновків щодо застосування норм права.

Відтак, апеляційний суд вказує, що наведені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки є правильними, а встановлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 26 березня 2024 року.

Головуюча суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова