Справа № 520/13361/21
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про заміну сторони виконавчого провадження

21 березня 2024 року № 520/13361/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача в виконавчому провадженні у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі 520/13361/21 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Суд вийшов за межі позовних вимог.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають в перерахунку пенсії ОСОБА_2 , виходячи з 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію у розмірі 80 % грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_2 з 05.03.2019р. 75% суми підвищення до пенсії.

Визнав протиправною бездіяльність Головного управлінця Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у непроведенні ОСОБА_2 перерахунку пенсії на підставі наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки про розмір грошового забезпечення від 18.03.2021 № 11/4181.

Зобов`язав Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області вчинити дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки про розмір грошового забезпечення від 18.03.2021 № 11/4181, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.00 коп.

Харківським окружним адміністративним судом 28 листопада 2023 видано виконавчі листи.

Листом від 29.02.20124 № 2000-0203-8/37029 управління повідомило заявникові , що ОСОБА_2 отримував пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» через поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». Виплату пенсії припинено з 01.05.2023. Щодо виплати різниці в пенсії за період з 01.01.2018 по 28.02.2022, яку нараховано на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13361/21 та включено до Реєстру судових рішень, повідомляємо наступне. Судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань. Статтею 61 Закону визначено, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними цим Законом, у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Заборгованість щодо виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до цього Закону відсутня, тому для застосування статті 61 Закону немає підстав. До Реєстру, у разі смерті стягувана вноситься інформація про його дату смерті, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або його серію та номер паспорту особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання сум нарахованих згідно рішення суду у зв`язку зі смертю стягувана. Станом на лютий 2024 рішення суду про заміну стягувача до головного управління не надходило.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просить суд: внаслідок смерті чоловіка, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , замінити стягувача у виконавчому провадженні на правонаступника дружину ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви заявниця вказала, що відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, сума невиплаченої пенсії підлягає розподілу між його спадкоємцями, такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2020 року (справа №428/6685/19). Оскільки заявниця є єдиною спадкоємицею, то вона повинна бути стягувачем по цій справі.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи заявника, виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 13.04.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно листа Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 29.02.2024р., Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області нараховано на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №520/13361/21 та включено до Реєстру судових рішень різницю пенсії з 01.01.2018 по 28.02.2022. Заборгованість щодо виплати пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону № 2262-ХІІ відсутня

Державним нотаріусом Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М. заведено спадкову справу №259/2023, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за №70699988.

Відповідно до довідки про склад спадкоємців від 20.02.2024 № 484/02-14 заявниця є єдиною спадкоємицею.

Заявник, вважаючи наявними підстави для заміни у даній справі стягувача, звернувся до суду із відповідною заявою.

Надаючи оцінку вказаному, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частин 1, 4 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Положеннями частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» слід зазначити, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №2а/0612/649/11, від 03.05.2018 у справі № 2-а-1864/10, від 13.12.2018 у справі № 2-а-1710/11, від 29.01.2020 у справі № 815/1303/17 та від 14.06.2021 у справі № 2-а-1411/11.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

При цьому, статтею 1219 ЦК України визначені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XIІ (далі по тексту - №2262-XIІ).

Відповідно до частин першої та третьої статті 61 Закону №2262-XIІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, Закон №2262-XIІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-XIІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вказана норма закону є спеціальною щодо інших норм законодавства України і виключно нею регламентовано порядок виплати сум пенсії за вислугу років, які залишилися недоодержаними у зв`язку з смертю пенсіонера з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-XIІ членам його сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Така процедура не підлягає вирішенню в порядку заміни сторони у справі чи стягувача у виконавчому листі за рішенням суду, за яким пенсіонеру нараховано відповідні суми пенсійних виплат, та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

З урахуванням зазначеного суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону №2262-XIІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною статтею 61 Закону №2262-XIІ.

Суд зауважує, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені заявником у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 22.11.2023 року у справі №420/1966/19, від 21.11.2023 року у справі №420/25799/21, від 15.11.2023 року у справі №420/1436/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21 та від 16.05.2023 року у справі №420/288/21, які в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування при розгляді даної справи.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у справі № 520/13361/21 його правонаступником.

Керуючись ст.248, 256, 379 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Через відсутність електропостачання та Інтернету з 22.03.2024 по 24.03.2024 ухвала підписана 25.03.2024

Суддя Зоркіна Ю.В.