Справа № 580/3746/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3746/23 Суддя (судді) першої інстанції: Рідзель О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року (м. Черкаси, дата складання повного тексту - 23.10.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незвільнення позивача за абз.13 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом за мобілізацією під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про звільнення позивача за абз.13 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом за мобілізацією під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є батьком багатодітної сім`ї та у нього на утриманні перебувають 3 дітей віком до 18 років. З метою звільнення з військової служби звернувся з рапортом до командира НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, однак йому з формальних, на думку позивача, причин відмовлено у звільненні з військової служби у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт перебування на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 року, що є підставою до звільнення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти позову та вказав, що позивач згідно чинного законодавства є батьком лише двох дітей. Обов`язок по утриманню падчерки покладатиметься на позивача, у випадку набуття батьківства відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має батька який не позбавлений відносно неї батьківських прав, таким чином вона перебуває на утриманні батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 . У разі позбавлення батька ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач матиме право здійснити в судовому порядку усиновлення падчерки та набуде усіх прав та обов`язків батька дитини. Жодних документів щодо набуття прав та обов`язків батька дитини позивачем не надано.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до абз.13 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом за мобілізацією під час воєнного стану, через сімейні обставини у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт зазначає, що на позивача на даний час не покладено обов`язку щодо утримання падчерки ОСОБА_2 , а тому підстави для звільнення з військової служби відповідно до абз.13 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відсутні. Відсутні докази невиконання з боку ОСОБА_3 свого батьківського обов`язку з утримання своєї неповнолітньої доньки. Наголошує на дискреційності повноважень відповідача щодо прийняття рішення про звільнення позивача зі служби.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з наказу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 14.03.2023 №47-ОС, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у 15 мобільний прикордонний загін.

Згідно з витягом з наказу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону від 05.04.2023 №ЮО-ОС, молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду інспектор прикордонної служби 3 категорії 3 групи 105-мм гармати 1 вогневого відділення 1 прикордонної застави 105-мм гармати 3 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки.

Позивач звернувся до 15 мобільного прикордонного загону з рапортом від 20.04.2023 зареєстрованим за №2.7/8887/23-Вн, про звільнення з військової служби в запас, згідно підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років).

За результатом розгляду рапорту, позивача листом від 26.04.2023 №12/10505/23-вн проінформовано про відмову у задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підстав для звільнення.

Не погодившись із такою відмовою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на утриманні позивача перебувають троє дітей, які не досягли 18 років, що відповідно до абз.13 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є підставою для звільнення його з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом за мобілізацією під час воєнного стану, через сімейні обставини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Статтею 26 Закону №2232-XII визначені підстави для звільнення з військової служби.

Частиною 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент зарахування та проходження позивачем військової служби) передбачалося, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

під час воєнного стану:

а) за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

- у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

- у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

- військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

- військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

- один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України» на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.

01.10.2022 набрали чинності зміни, внесені Законом України «Про внесення зміни до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану» від 20.09.2022 №2599-ІХ, яким підпункт «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» доповнено новим абзацом такого змісту: «перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років».

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва від 09.09.2016 серії НОМЕР_5 між позивачем - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 ОСОБА_10 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком є ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 та 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.

Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.

Таким чином, позивач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, оцінюючи доводи сторін щодо перебування на утриманні позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 06.11.2012 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 16.05.2018 у справі №324/1906/17 відновлено рішення Докучаєвського міського суду Донецької області від 15.11.2012 у справі №0515/2471/2012, провадження №2/0515/573/2012 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, яким присуджено стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Орджонікідзе Республіки Казахстан, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 жовтня 2012 року і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку ВДВС Докучаєвського МУЮ від 17.05.2014 №983 заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (виконавчий лист №2/0515/573/2012) станом на 01.03.2014 становить 9550,50 грн.

На звернення ОСОБА_5 щодо ходу виконавчого провадження за виконавчим листом №2/0515/573/2012, Управління ДВС у Донецькій області листом від 17.11.2016 №Г-361-2966 повідомило, що на виконанні ВДВС Докучаєвського МУЮ перебувало виконавче провадження №37891845 з примусового виконання виконавчого листа №2/0515/573/2012 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_2 .

На виконання постанови КМУ від 07.11.2014 №595 здійснено переміщення ВДВС Докучаєвського МУЮ у м. Маріуполь. Виконавчі провадження, матеріально-технічна база та інше майно знаходяться за місцем попередньої реєстрації на непідконтрольній Україні території.

У подальшому, на підставі ухвали Пологівського районного суду Запорізької області від 03.08.2018 у справі №324/873/17 ОСОБА_5 03.08.2018 видано дублікат виконавчого листа №2/0515/573/2012 про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Орджонікідзе Республіки Казахстан, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 жовтня 2012 року і до досягнення нею повноліття.

Таким чином, ОСОБА_3 , на якого законом та рішенням суду, шляхом сплати аліментів покладено батьківський обов`язок утримувати свою рідну дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , цих обов`язків не виконує.

Суд враховує, що відповідно до довідки від 26.09.2023 за підписом голови ОСББ «Чалдаєва, 2», за адресою АДРЕСА_1 проживає сім`я із 5 осіб: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зважаючи, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та проживає разом з вищевказаними дітьми однією сім`єю, він вважається вітчимом ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.268 Сімейного кодексу України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, вказаною нормою на позивача покладений обов`язок утримувати неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зазначає, що відповідно до довідки Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №11 ОСОБА_2 у 7 класі цієї школи. Її вітчим ОСОБА_1 до повномасштабного вторгнення рф в Україну брав участь у шкільному житті дитини, відвідував збори, цікавився успішністю, за потреби забирав дитину зі школи.

Також, згідно з довідкою КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 10.04.2023 №247, на обліку у педіатра перебувають діти, які у липні 2019 року прибули з м. Докучаєвськ Донецької області: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На прийом до педіатра дітей супроводжувало обоє батьків: ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Крім того, 06.05.2019 УСЗН Жовківської РДА ОСОБА_7 (мати) та ОСОБА_1 (батько) видано посвідчення серії НОМЕР_9 багатодітної сім`ї. Діти: ОСОБА_8 , 2016 р.н.; ОСОБА_9 , 2018 р.н.; ОСОБА_2 , 2011 р.н. (т.1 а.с.17).

Відповідно до визначення, наведеному в ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону дитинства» батькам і дітям з багатодітних сімей видаються відповідні посвідчення. Зразок посвідчення, порядок виготовлення і видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що посвідчення серії НОМЕР_9 багатодітної сім`ї видано позивачу 06 травня 2019 року (термін дії до 24 травня 2029 року), тобто задовго до введення в Україні воєнного стану, що спростовує доводи відповідача про намагання такими діями позивача ухилитися від військової служби.

Таким чином, видаючи відповідне посвідчення держава визнала та підтвердила статус позивача, як батька з багатодітної сім`ї.

Колегія суддів наголошує, що в даному випадку відсутній зв`язок між видачею посвідчення багатодітної сім`ї та введенням в Україні воєнного стану чи призову на військову службу.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на утриманні позивача - ОСОБА_1 перебувають троє дітей, які не досягли 18 років: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до абз.13 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є підставою для звільнення його з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом за мобілізацією під час воєнного стану, через сімейні обставини.

Враховуючи, встановлений судом факт перебування на утриманні позивача - ОСОБА_1 трьох дітей, які не досягли 18 років: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вирішення питання звільнення позивача з військової служби у даному випадку не є дискреційним повноваженням відповідача.

Ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до абз.13 підп. «г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом за мобілізацією під час воєнного стану, через сімейні обставини у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.03.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна