Справа № 480/12707/23
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року Справа № 480/12707/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/12707/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Сумській обл.), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в м. Києві), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.11.2023 року № 76 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з 13.10.2023 на пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХИ у розмірі 70% заробітку її померлого чоловіка, ОСОБА_2 , який зазначений у довідці Апеляційного суду м. Києва №12/0431/21 від 01 лютого 2021 року та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що після смерті чоловіка звернулась до огранів Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі норм ст. 37 Закону України "Про державну службу "від 16.12.1993 № 3723-XII. Вказана заява розглянута відповідачем та рішенням відмовлено у переході, оскільки призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника Законом України "Про державну службу" від 10.12.0215 № 889-VII не передбачено.

Позивач вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 04.12.2023 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/12707/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з позовними вимогами не погодилось, у відзиві на позовну заяву зазначило, що при винесенні оскаржуваного рішення діяло у межах та у спосіб, визначений нормами чинного законодавства.

Враховуючи наведені обставини, ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.11.2023 №76 позивачу відмовлено в переході, оскільки призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника Законом України "Про державну службу" від 10.12.0215 № 889-VII не передбачено.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі по тексту - Закон №889-VIII, пунктами 10, 12 Прикінцевих та Перехідних положень якого встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах суддів.

Аналогічні приписи закріплено і у Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (чинний до 25 березня 2016 року).

Відповідно до частин тринадцятої, чотирнадцятої статті 37 Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ (в редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії) у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV та «Про державну службу» №3723-ХІІ регламентовано різні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та підстави для її перерахунку.

Так, Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2021 року, зокрема, зазначив, що «за наявності умов, передбачених Законом України «Про державну службу» - стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебувала позивач, остання має право на таку пенсію. Крім того, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника особам, які були на його утриманні до отримання права на вихід на відповідну пенсію годувальником, законодавець пов`язує з наявністю у померлого стажу державної служби не менше 10 років та факту непрацездатності утриманця».

Враховуючи, що чоловік позивачки на момент смерті перебував на державній службі та мав стаж державної служби понад 10 років, то у разі виходу у відставку і досягнення пенсійного віку за життя, він мав би право на пенсійне забезпечення відповідно до умов Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» не відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправним, а позовні вимоги в є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перевести ОСОБА_1 з 13.10.2023 на пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХИ у розмірі 70% заробітку її померлого чоловіка, ОСОБА_2 , який зазначений у довідці Апеляційного суду м. Києва №12/0431/21 від 01 лютого 2021 року та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 858,88 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 20.11.2023 року № 76.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) з 13.10.2023 на пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХИ у розмірі 70% заробітку її померлого чоловіка, ОСОБА_2 , який зазначений у довідці Апеляційного суду м. Києва №12/0431/21 від 01 лютого 2021 року та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 858 грн. 88 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик