Справа № 160/17228/23
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 березня 2024 року

м. Київ

справа № 160/17228/23

адміністративне провадження № К/990/8092/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р. (далі - Суд), перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №160/17228/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невизначення ОСОБА_1 в період з 01 травня 2020 року по 02 травня 2023 року розміру посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату всіх проведених виплат грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових виплат грошового забезпечення) за період з 01 травня 2020 року по 02 травня 2023 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням виплачених сум.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 , що полягають у відмові ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку та виплаті грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 02 травня 2023 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 02 травня 2023 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, які визначені в додатках до постанови Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Прийнято нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року залишено без змін.

01 березня 2024 року до Суду через підсистему «Електронний Суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №160/17228/23.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 :

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , що полягають у відмові ОСОБА_1 в здійсненні перерахунку та виплаті грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 02 травня 2023 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти,

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 02 травня 2023 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, які визначені в додатках до постанови Кабінету Міністрів України №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник навів обґрунтування наявності виключних обставин, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які можуть бути оцінені Судом лише в розрізі допуску оскаржуваних судових рішень до касаційного оскарження.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судового рішення у цій справі скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо визначення величини, яку слід застосовувати за 2021, 2022, 2023 роки при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням військовослужбовців, а саме застосування: розмірів прожиткових мінімумів, визначених абзацами 1 статей 7 Законів України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», від 02 грудня 2021 року №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», від 03 листопада 2022 року №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня відповідного календарного року на одну особу в розрахунку на місяць (які щорічно збільшуються), з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, сформованих у справі №440/6017/21.

Водночас, аналізуючи викладені скаржником аргументи та доводи наведені на іхнє обґрунтування, Суд констатує, що за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах, а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Отож, перевіряючи мотиви заявника, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки скажником не наведено належної аргументації підстав необхідності відповідного висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), як саме такий висновок щодо указаної норми може вплинути на вирішення подібних спорів.

Крім того, Верховним Судом вже досліджувалося питання застосування указаних норм права у межах розгляду справи №120/5264/22, водночас заявник не наводить аргументів, чому висновки, викладені у зазначеній постанові, не застосовні до обставин цієї справи.

Отже, заявником не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341, 353 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №160/17228/23 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є статочною та не може бути оскаржена.

Суддя О.Р. Радишевська