Справа № 389/81/24
Суддя: Український В. В.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/389/2/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі:

головуючого судді Українського В.В.

за участю секретаря судового засідання Туманової С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Мамонтова Д.О.

представника відповідача Павлюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Мамонтов Денис Олексійович, до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №240577 від 31.12.2023.

Вимоги обґрунтував тим, що поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Бочкарьовим С.В. винесена постанова відносно позивача. Відповідно до змісту вказаної постанови 31.12.2023 о 10.00 годині в м. Херсоні по вул. Робочій, 86а водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п. 15.9 г ПДР та керував транспортним засобом будучи позбавленим такого права керування строком на один рік, чим порушив п.2.1а ПДР. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так, позивач вважає, що поліцейський в даному випадку повинен був скласти дві постанови, так як на його думку він виявив два факти правопорушення, за кожним із яких складається постанова. Наявність складеної одразу за двома складами адміністративних правопорушень однієї постанови позбавляє позивача права на захист, оскільки унеможливлює визначення аргументів, які саме правопорушення слід оскаржити.

Крім того, в оскаржуваній постанові відсутні відомості про відеофіксацію, результати якої додані до постанови, відповідач не попереджав про проведення відеофіксації, тобто слід вважати, що відеозапис не здійснювався. Крім того, поліцейський не роз`яснив йому його права, не забезпечено право користуватися правовою допомогою.

Відповідач по справі надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказав, що позов не підлягає задоволенню. Заперечення проти позову обґрунтував тим, що позивач дійсно порушив п.15.9 г ПДР України, а саме 31.12.2023 о 10.00 годині в м. Херсоні по вул. Робочій, 86а керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. В ході перевірки документів встановлено, що водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом строком на один рік постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 03.07.2023 у справі №521/15222/23, чим порушив п. 2.1.а ПДР. На доказ вчинення адміністративного правопорушення надав диск з відеофіксацією порушення, зафіксоване на нагрудний відеореєстратор під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Вказав, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи установлюючи під час розгляду справи, докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Представник позивача надав відповідь на відзив, відповідно до якої вказав, що відповідачем порушений порядок надання доказів. Вказав на те, що наданий відповідачем диск з відеозаписом подій та копія постанови Малиновського районного суду міста Одеси не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, так як про такі докази не вказано в оскаржуваній постанові. Приписами ч.3 ст. 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок працівника поліції щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото та відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення та докази, які додаються до постанови.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просять їх задовольнити. Представник зазначив, що не можуть використовуватися поліцією як доказ матеріали які не зазначені в постанові.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Судом встановлено, що стосовно позивача 31.12.2023 поліцейським взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Бочкарьовим С.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №240577 якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн. за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч.4 ст.126 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 31.12.2023 о 10.00 годині в м. Херсоні по вул. Робочій, 86а керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п. 15.9 г ПДР та керував транспортним засобом будучи позбавленим такого права керування строком на один рік, чим порушив п.2.1а ПДР.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування із зазначених у позовній заяві підстав.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Пунктом 1.10. ПДР передбачено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Згідно з п. 15.9 г ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п.2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 4 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 245 КУпАП передбачає, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 даної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 та ч.4 ст. 126 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» N 580-VIIIвстановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі N 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

До того ж, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі N 338/1/17 від 26.04.2018.

Оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, передбаченої частиною першою статті 122 та частиною четвертою статті 126 КУпАП не містить жодного посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, в ній відсутні посилання на будь-який доказ, який здійснює фіксацію такого порушення. Також відсутня в додатку копія рішення чи будь-яка інформація про позбавлення позивача права керування транспортними засобами. Пункт 7 постанови не містить жодного посилання.

Отже, оскаржувана постанова не містить посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено відеозапис, посилання на рішення суду про позбавлення позивача права керування транспортними засобами, що спростовує доводи про дотримання відповідачем встановлених частиною третьою статті 283 КУпАП вимог до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 9 ст. 79 КАСУ копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи, що відповідачем не було направлено позивачу та його представнику диск з відеофіксацією події, суд не бере даний доказ до уваги.

Не надання належного доказу стосовно вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а тому недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем ПДР, відповідачем суду всупереч вимогам закону не надано. Доводи позивача не спростовані.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 122 та частиною четвертою статті 126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.6, 9, 72, 77, 90, 242, 244-246, 257-263, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ДП18 №240577 від 31 грудня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 та ч.4 ст. 126 КУпАП скасувати, адміністративну справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Мамонтов Денис Олексійович місце знаходжєення м. Одеса вул. Сонячна,5, офіс 410, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції місце знаходження м. Київ вул. Федора Ернста,3, .

Суддя Український В.В.