Справа № 160/6424/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 березня 2024 року Справа 160/6424/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення юридичного факту, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якій позивач просить:

- встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , на утриманні чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , в період перебування в шлюбі, в тому числі за останні 10 років з 09.06.2004 до 09.06.2014, на дату смерті годувальника 09.06.2014;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, (Відповідач - 1) щодо винесення рішення «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » № НОМЕР_3 (6562/03-16) від 09.03.2023 начальника відділу перерахунків пенсії №3 ГУ ПФУ в м. Києві (надалі Відповідач 2), яким відмовлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , призначення пенсії по втраті годувальника, в зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , в період перебування в шлюбі, в тому числі за останні 10 років з 09.06.2004 до 09.06.2014, на дату смерті годувальника 09.06.2014, а також в зв`язку з виявленою розбіжністю, оскільки в свідоцтві про смерть зазначено ПІБ годувальника, як ОСОБА_5 , а згідно паспорту заявниці НОМЕР_4 виданому 05.10.2001 Саксаганським РВ Криворізького МУ УМВС України у Дніпропетровській області зазначено ПІБ ОСОБА_6 , а також згідно документів, доданих до заяви, не можливо встановити факт спільного проживання та перебування на утриманні на дату смерті годувальника, зазначені підстави відмови викладені в рішенні №6562/03- 16 від 09.03.2023;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, (Відповідача - 2) щодо винесення рішення «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » № НОМЕР_3 від 06.07.2023 заступника начальника відділу перерахунків пенсії №3 ГУ ПФУ в м. Києві (надалі Відповідач 2), яким відмовлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , призначення пенсії по втраті годувальника, в зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , в період перебування в шлюбі, в тому числі за останні 10 років з 09.06.2004 до 09.06.2014, на дату смерті годувальника 09.06.2014;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, (Відповідача - 3) щодо винесення рішення «Про відмову в перерахунку пенсії» №95 від 15.09.2023 заступника начальника відділу перерахунків пенсії №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Донецькій області (надалі Відповідач 3), яким відмовлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , призначення пенсії по втраті годувальника, в зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 , в період перебування в шлюбі, в тому числі за останні 10 років з 09.06.2004 до 09.06.2014, на дату смерті годувальника 09.06.2014;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 22.02.2023, з урахуванням виплачених сум.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

За правилами частини 6 статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

П`ятим днем для вирішення питання в даній адміністративній справі є 16.03.2024 року, що припадає на вихідний день (субота), у зв`язку з чим, дана ухвала прийнята першим робочим днем 18.03.2024р.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який сплачується фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 1211,20грн.), за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який сплачується фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з чотирма позовними вимогами немайнового характеру, а саме: позивач просить суд встановити юридичний факт та визнати протиправний дії (рішення) трьох Управлінь Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Суд зазначає, що вказані дії (рішення) прийняті різними територіальними органами пенсійного органу за різними зверненнями позивача та можуть бути предметом розгляду в окремому провадженні, кожному окремо повинна бути надана правова оцінка щодо правомірності їх прийняття. Таким чином, позовні вимоги позивача в розумінні Закону № 3674-VI є самостійними позовними вимогами, за які судовий збір сплачується за кожну немайнову вимогу, проте, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96грн. (через систему Електронний суд) за одну позовну вимогу.

Таким чином, позивачу необхідно доплатити судовий збір у сумі 2 906,88 грн., отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37988155, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача UA4004632, код класифікації доходів бюджету-22030101, із зазначенням номера справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1, пунктами 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, із зазначенням змісту позовних вимог і викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

У контексті наведеного суд наголошує, що позовна заява повинна містити максимально чітко і зрозуміло сформовані позовні вимоги.

Зміст позовних вимог впливає на з`ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

Предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви.

Отже визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №826/16958/17.

Також, суд звертає увагу, що в рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо прийняття рішення є суперечливими, так як в разі прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, такі дії були лише способом виконання своїх повноважень, а належним способом захисту є вирішення питання правомірності прийняття такого рішення.

Таким чином, позовні вимоги є неконкретизованими та в разі їх задоволення виконання рішення буде ускладненим або неможливим.

За таких обставин позивачу необхідно надати суду уточнену позовну заяву (відповідно до кількості сторін) в якій викласти позовні вимоги, враховуючи обраний спосіб судового захисту порушених прав та інтересів.

Також, з позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом, в якому основною вимогою є встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_7 в період перебування в шлюбі, в тому числі за останні 10 років, а також з іншими позовними вимогами про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Проте, суд звертає увагу позивача на те, що юрисдикції адміністративних судів згідно з вимогами статті 19 КАС України не віднесено розгляд справ щодо встановлення юридичних фактів.

Суд зазначає, що справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, не мають ознак спору взагалі, а тим більше ознак публічно-правового спору.

Заявлені у цій справі позовні вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, не є публічно-правовими вимогами, а тому не можуть бути розглянуті адміністративним судом. Відповідно, розгляд адміністративним судом такої справи з позиції Європейського Суду з прав людини трактуватиметься як розгляд справи неуповноваженим судом.

Щодо посилань позивача на ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у т.ч. остання від 11.01.2024р. по справі № 214/8841/23 та попередню практику Верховного Суду, то слід зазначити, що Велика Палата у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 116512563) відступила від попереднього правового висновку та зазначила таке:

"Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Аналогічне правило закріплено в частині четвертій статті 172 КАС України про те, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій. ".

Враховуючи наведену позицію Великої Палати, суд дійшов висновку про те, що вимога про встановлення факту не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вказана позовна вимога підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Таким чином позивачем у позовній заяві заявлено (об`єднано) позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що є неприпустимим з огляду на правило, закріплене в частині четвертій статті 172 КАС України.

На вказану неприпустимість поєднання в одній позовній заяві таких вимог звернула увагу і Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 116512563).

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим КАС України, а тому згідно з ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення юридичного факту, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, а саме:

- надати уточнену позовну заяву з належно викладеними позовними вимогами, відповідно до частини 1 статті 5, частини 1, пунктів 4, 5 частини 5 статті 160 КАС України уточнивши позовні вимоги та суб`єктний склад сторін із зазначенням належних відповідачів та додаванням додатків для них.

- надати оригінали доказів сплати судового збору у сумі 2 906,88 грн.

Роз`яснити, що відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями) відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Турлакова