Справа № 560/17573/23
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

22 березня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулася до суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_4 , у якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) у формі наказу №263 від 20.11.2022 року про виплату всіх належних виплат зниклого безвісти військовослужбовця солдата ОСОБА_5 , який числиться зниклим безвісти з травня 2022 року його матері - ОСОБА_4 на підставі заяви останньої від 18.07.2022 року за вих. №1003;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі (за період травень - грудень 2022 р. та за січень 2023 р.) ОСОБА_1 (як законному представнику - матері неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка діє в інтересах останніх) грошового забезпечення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" зниклого безвісти військовослужбовця - ОСОБА_5 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 (як законному представнику - матері неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка діє в інтересах останніх) нарахування та виплату грошового забезпечення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" за період з 23 травня 2022 року по лютий 2023 року.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що є колишньою дружиною безвісно зниклого військовослужбовця - ОСОБА_5 та матір`ю його малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . З березня 2023 року отримує виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, належної її колишньому чоловікові.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_5 зник безвісті 23 травня 2022 року, то саме з цієї дати вона має право на отримання всіх його виплат, а не мати безвісно зниклого - ОСОБА_4 . Вважає, що відповідачем порушено черговість виплат, оскільки відсутня її відмова від одержання коштів. Просить позов задовольнити.

Зазначені доводи позивачка також підтвердила у відповіді на відзив.

У поданому відзиві відповідач вказав, що підставою для здійснення з 23.05.2022 виплат ОСОБА_4 , як матері безвісно відсутнього, стала подана нею заява. Військова частина не наділена обов`язками та можливістю перевіряти наявність інших членів сім`ї. Заява від позивачки надійшла лише в лютому 2023 року і з того часу їй здійснюються виплати. Просив у задоволенні позову відмовити.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року відкрито провадження у цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 :

- інформацію щодо розмірів сум нарахувань (помісячно) здійснених ОСОБА_1 , як законному представнику (матері) неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця - ОСОБА_5 (за весь період отримання таких коштів);

- належним чином завіреної копії розпорядчого документу, на підставі якого ОСОБА_1 , як законному представнику (матері) неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 здійснювалося нарахування та виплата грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця - ОСОБА_5 .

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року залучено ОСОБА_4 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 14.11.2023 заяву представника позивачки про збільшення позовних вимог у справі № 560/17573/23 повернуто без розгляду.

У подальшому позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 14.11.2023, якою заяву представника позивачки про збільшення позовних вимог у справі № 560/17573/23 повернуто без розгляду.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2023 витребувано з Хмельницького окружного адміністративного суду адміністративну справу №560/17573/23.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року зупинено провадження у справі № 560/17573/23 до набрання законної сили судовим рішенням Сьомого апеляційного адміністративного суду за результатом розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду від 14.11.2023 у справі №560/17573/23.

Постановою від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасовано. Справу направлено до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року поновлено провадження у справі № 560/17573/23.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивачки про збільшення позовних вимог.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_5 був військовослужбовцем Збройних Сил України та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є дітьми ОСОБА_5 . Зазначені обставини встановлені судом і ніким не заперечуються.

З 23 травня 2022 року ОСОБА_5 вважається таким, що зник безвісти.

Відповідно до наказу № 81 від 20.03.2023 всі належні виплати зниклого безвісти ОСОБА_5 здійснюються законному представнику його неповнолітній дітей ОСОБА_1 .

Грошове забезпечення з травня 2022 року по жовтень 2022 року, відповідно до наказу № 263 від 20.11.2022, виплачувалося матері безвісно відсутнього ОСОБА_4 .

Вважаючи зазначений наказ протиправним, а також протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 за період травень 2022 року - січень 2023 року грошового забезпечення ОСОБА_5 , позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає та регулює відносини у цій галузі Закон України від 20.12.91 N 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону N 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону N 2011-XII встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, забезпечення правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей регулюється Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" N 2505-VIII у редакції від 27.04.2022 (далі - Закон N 2505).

Для цілей згаданого Закону N 2505 визначено, що особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону N 2505, особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Судом встановлено та учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_5 було визнано зниклим безвісти з 23 травня 2022 року. Відповідно до свідоцтва про смерть 25 січня 2024 року складено актовий запис про смерть ОСОБА_5 23 травня 2022 року.

Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України (ч. 2 ст. 9 Закону N 2505).

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону N 2011-XII за військовослужбовцями, зокрема, безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 розділу XXX Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 N 260, визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, зокрема, безвісно відсутніми (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 N 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 N 884 (далі - Порядок N 884).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (пункт 2 Порядку N 884).

Пунктом 3 Порядку N 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 4 Порядку N 884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до вимог пунктів 5, 6 Порядку N 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Отже, виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється за їх заявою до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Пунктом 7 Порядку № 883 встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

При цьому, аналіз процитованих норм дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають, зокрема, законний представник неповнолітніх дітей військовослужбовця і в цій частині суд погоджується з доводами позивачки.

Разом з тим, як уже зазначалося вище, підставою для виплати є заява членів сім`ї, на підставі якої приймається рішення про виплату чи відмову у виплаті грошового забезпечення.

Тобто, наявність самого права на виплати законодавство пов`язує з вчиненням активної дії для одержання виплати, а саме подання заяви.

Вказаним право скористалася лише мати безвісно відсутнього ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , що і стало підставою для винесення спірного наказу № 263 від 20.11.2022 та виплати їй грошової винагороди.

Позивачка ж звернулася з такою заявою лише в лютому 2023 року і відповідно з того часу виплати здійснюються їй.

Суд, проаналізувавши законодавство України, приймає доводи відповідача про те, що у військової частини відсутні можливість і повноваження перевіряти інформацію щодо інших осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Таким чином, станом на момент визнання ОСОБА_5 безвісти зниклим, право позивача на отримання грошового забезпечення, безвісно відсутнього військовослужбовця у відповідності до Порядку N 884 Військовою частиною НОМЕР_1 не порушено, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Інші доводи та аргументи сторін враховані, проте не є такими, що спростовують вищезазначені висновки суду.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню.

Правові підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )
Треті особи:ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) Міністерство оборони України (03168, м. Київ, Повітрофлотський пр-т,6, код ЄДРПОУ - 00034022) ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 )

Головуюча суддя Д.Д. Гнап