Справа № 990/162/23
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 березня 2024 року

м. Київ

справа №990/162/23

адміністративне провадження №П/990/162/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді: Шишова О.О.,

суддів: Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Івченка М.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М., у справі №990/162/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Верховного Суду перебуває адміністративна справа № 990/162/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції.

06.03.2024 позивачем заявлено про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М., від участі у розгляді справи №990/162/23.

Обґрунтовуючи заяву позивач указує, що Суд відмовив йому у визначених конституційним правом прав чим доказав узурпацію судової влади, а також підтвердив втручання в розгляд судової справи та тиску на суд голови ВРП Усик Григорія Івановича. Це є підставою для оголошення заяви про недовіру до усього складу суду з інших підстав які викликають недовіру в неупередженому ставленні складу суду до розгляду справи.

У судовому засіданні позивач підтвердив наявність підстав для задоволення його заяви про відвід складу суду.

Перевіривши заяву позивача Суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з частиною першою статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої статті 36 КАС України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надані докази іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розгляді конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді недостатньо об`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Разом із цим, важливо наголосити на тому, що за правилами частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як на підставу про відвід колегії суддів позивач посилається на інші підстави які викликають у нього сумнів в їх упередженості зокрема що Суд в порушення закону розглянув, завчасно подану заяву про відвід. Також вказує, що у доповненнях до розміру позовних вимог розглядається вимога щодо надання відповіді про відкриття дисціплінарного провадження ВРП відносно суддів Шишова О.О., Білоус О. В, Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенко М.М. у зв`язку з порушенням ними присяги та звільненням за грубе порушення конституційних прав громадян України під час розгляду справи, розглядом скарги в АКП за відмову ДБР порушити кримінальну справу відносно зазначених корумповано, ангажованих осіб які допускають втручання в розгляд справ так названого голову ВРП. Крім того, заявник зазначає, що Суд відмовив йому в його визначених конституційним правом прав чим доказав узурпацію судової влади та доказом втручанням в розгляд судової справи та тиску на суд голови ВРП.

Суд зазначає, що ухвалами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.11.2023 та 06.03.2024 були вирішено питання щодо відводу суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М., від участі в розгляді справи № 990/162/23 та визнано необґрунтованим заяви ОСОБА_1 . Протокольною ухвалою від 23 листопада 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі, в якості законного представника позивача- правозахисника та журналіста ОСОБА_2 , оскільки указана справа віднесена до категорії складних справ. Крім того, відповідно до листа Державного бюро розслідувань (адресованого ОСОБА_1 ) убачається, що зі змісту звернення ОСОБА_1 відсутні ознаки вчинення (суддями Касаційного адміністративного суду у справі №990/162/23) кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Державного бюро розслідувань, а тому не має підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слід зазначити, що у разі якщо позивач уважає, що суд під час розгляду справи порушив норми процесуального права, він має право посилатися на ці процесуальні порушення як підставу для оскарження судового рішення.

Отже, проаналізувавши доводи, наведені позивачем у заяві про відвід суддів, Верховний Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М.

Частиною четвертою статті 40 КАС України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Повний текст ухвали складено 21 березня 2024 року.

Керуючись статтями 36, 40, 243, 248, 256 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шишова О.О., Білоуса О. В., Блажівської Н. Є., Желтобрюх І.Л., Яковенка М.М., від участі в розгляді справи № 990/162/23 за позовом у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дій та бездіяльності, встановлення відсутності компетенції - визнати необґрунтованою.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у названому складі від розгляду справи №990/162/23 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду питання про відвід.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і окремо оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О. Шишов

Судді О. В. Білоус

Н. Є. Блажівська

І. Л. Желтобрюх

М.М. Яковенко