Справа № 160/14512/23
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Кадук Вікторією Вікторівною, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
зарахувати у подвійному розмірі для обчислення пенсії відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 з 02.01.2008 до 24.03.2023 на посадах медичної сестри кабінету функціональної діагностики, сестри медичної приймального відділення, сестри медичної з функціональної діагностики кабінету функціональної діагностики, сестри медичної з функціональної діагностики рентгенологічного відділення № 2 КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» згідно з довідкою № 342 від 24.03.2023;
призначити з 24.04.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, на підставі заяви про призначення пенсії № 240 від 24.04.2023.
Ухвалою суду від 03.07.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
12.07.2023 надійшла подана представником позивача заява про усунення недоліків позовної заяви з доданими до неї документами.
Ухвалою від 17.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Станом на час розгляду справи інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 24.04.2023 про призначення пенсії за віком (заяву зареєстровано за № 240).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 20 від 01.05.2023 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. У рішенні міститься посилання на положення п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо пенсійного віку та страхового і пільгового стажу, що необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Зазначено, що вік заявниці становить 52 роки, страховий стаж 30 років 06 місяців 28 днів, пільговий стаж за Списком № 2 29 років 06 місяців 16 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи. У призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з недосягненням ОСОБА_1 необхідного пенсійного віку 55 років.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 23337-17461/Ф-01/8-0400/23 від 22.05.2023 на звернення представника позивача № ВЕБ-04001-Ф-С-23-083813 від 24.04.2023, яке надійшло через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України, повідомлено, що порядок призначення пенсій за віком на пільгових умовах визначається статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що було чинним раніше (ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), за періоди роботи після 01.01.2004 пільгове обчислення застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи позивача з 02.01.2008 до 10.10.2022 зараховано лише для визначення права на пенсію. Згідно з наданими документами та даними, наявними у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж заявниці становить 30 років 06 місяців 28 днів (зарахований до 31.03.2023), пільговий стаж за Списком № 2 29 років 06 місяців 16 днів. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 20 від 01.05.2023 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з недосягненням на дату звернення із заявою про призначення пенсії пенсійного віку, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з розрахунком стажу позивача (форма РС-право) станом на дату звернення за призначенням пенсії страховий стаж ОСОБА_1 (зарахований до 31.12.2022) становив 30 років 06 місяців 28 днів, до пільгового стажу за Списком № 2 в одинарному розмірі зараховано періоди роботи з 02.01.2008 до 10.10.2022.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться, зокрема, такі записи:

запис № 7 16.04.2005 прийнята на посаду фармацевта Обласного комунального закладу «Протитуберкульозний диспансер № 4» м. Кривого Рогу;

запис № 8 12.12.2005 переведена на посаду старшої медичної сестри;

запис № 9 02.01.2008 переведена на посаду медичної сестри кабінету функціональної діагностики;

запис № 10 28.02.2011 переведена до Криворізького протитуберкульозного диспансеру № 2;

запис № 11 01.03.2011 прийнята за переведенням на постійну посаду сестри медичної з функціональної діагностики кабінету функціональної діагностики;

запис № 16 01.06.2020 переведена на посаду сестри медичної приймального відділення;

запис № 18 03.08.2020 переведена на посаду сестри медичної з функціональної діагностики кабінету функціональної діагностики;

запис № 19 01.09.2021 назву відділення змінено на «рентгенологічне відділення № 2».

У довідці № 342 від 24.03.2023, виданій Комунальним підприємством «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Обласному комунальному закладі «Протитуберкульозний диспансер № 4» м. Кривого Рогу, Обласному комунальному закладі «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2», у подальшому перейменованому на Комунальний заклад «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», Комунальне підприємство «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»: з 02.01.2008 до 28.02.2011 медичною сестрою кабінету функціональної діагностики; з 01.03.2011 до 31.05.2020 - сестрою медичною з функціональної діагностики кабінету функціональної діагностики; з 01.06.2020 до 02.08.2020 - сестрою медичною приймального відділення; з 03.08.2020 до 31.08.2021 - сестрою медичною з функціональної діагностики кабінету функціональної діагностики; з 01.09.2021 і станом на час видачі довідки - сестрою медичною з функціональної діагностики рентгенологічного відділення № 2. Також у довідці вказано, що робота в інфекційному закладі зараховується до стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У преамбулі Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно з пунктом «б статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону № 1788-XII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок), з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

09.07.2003 ухвалено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).

Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону № 1058-IV (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114, відповідно до якого на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 та пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017.

Такий стан правового регулювання існував до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20 дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Враховуючи наведене, рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла віку 52 роки, мала страховий стаж 30 років 06 місяців 28 днів, пільговий стаж за Списком № 2 29 років 06 місяців 16 днів, з посиланням на недосягнення нею пенсійного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, є протиправним та підлягає скасуванню.

При вирішенні зазначеного спору судом враховано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищенаведене, а також, що дана справа є типовою, беручи до уваги правову позицію, висловлену в постановах Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими.

При вирішенні спору в частині позовних вимог щодо зарахування у подвійному розмірі для обчислення пенсії відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи ОСОБА_1 з 02.01.2008 до 24.03.2023 суд дійшов такого висновку.

01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За правилами частини 4 статті 24 цього Закону (тут і далі в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За приписами статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 № 2586-III (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин):

протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (п. 7 ч. 1);

туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу (п. 12 ч. 1).

Відповідно до частини першої статті 10 Закон № 2586-III медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 № 385, зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я містить, у тому числі, протитуберкульозний диспансер.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 № 514 затверджено «Перелік протитуберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: протитуберкульозний диспансер.

Отже, протитуберкульозний диспансер належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.

Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірних періодів позивач працювала в інфекційному закладі охорони здоров`я.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи в інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17.

Відповідач не надав суду беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності незарахування періодів роботи позивача з 02.01.2008 до 24.03.2023 до її стажу роботи у подвійному розмірі.

Разом з тим суд зазначає, що відповідачем не було прийнято рішення про відмову у зарахуванні вказаних періодів роботи до стажу роботи позивача у подвійному розмірі. Листом № 23337-17461/Ф-01/8-0400/23 від 22.05.2023 відповідач надав інформацію щодо розрахунку стажу позивача та результатів розгляду її заяви про призначення пенсії.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову в частині оскарження відмови у зарахуванні для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно зі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи ОСОБА_2 з 02.01.2008 до 24.03.2023, виходить за межі позовних вимог, та визнає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування ОСОБА_1 у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону «Про пенсійне забезпечення» зазначених періодів роботи до її стажу роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення № 20 від 01.05.2023, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: зарахувати до стажу роботи позивача періоди роботи з 02.01.2008 до 24.03.2023 у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, починаючи з 24.04.2023 дати її звернення із заявою про призначення пенсії.

На переконання суду, зобов`язання органу призначення пенсії призначити позивачу пенсію з дати її звернення з відповідною заявою є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачем не наведено, а тому суд дійшов висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не є втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, ніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, із урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією № від 19.06.2023.

Відповідно до статті 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 20 від 01.05.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періодів роботи з 02.01.2008 до 24.03.2023 у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

- зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 02.01.2008 до 24.03.2023 у подвійному розмірі згідно зі статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- призначити ОСОБА_1 з 24.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 21.03.2024.

Суддя В.В. Рянська