Справа № 200/1293/24
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року Справа№200/1293/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, юридична адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправним та скасування рішення від 08.01.2024 року № 79 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періоди роботи з 25.04.1996 по 12.06.1996, з 18.06.1996 по 11.11.1997, з 22.01.1998 по 14.06.1998, з 20.06.2000 по 03.11.2000, з 13.07.2004 по 20.09.2005, з 07.11.2005 по 16.05.2006, з 17.05.2006 по 18.09.2019, з 14.11.2019 по 03.07.2020, з 14.07.2020 по 02.01.2024, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди роботи з 17.05.2006 по 18.09.2019, з 14.11.2019 по 03.07.2020, з 14.07.2020 по 02.01.2024, зобов`язання призначити пенсію з 02.01.2024 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Вважає, що у трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи на посадах, які надають право на отримання пенсії на пільгових умовах, а тому відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні таких періодів до пільгового стажу позивача та призначенні пенсії за віком, мотивуючи відмову відсутністю необхідного пільгового стажу.

Зазначає, що на час звернення із заявою про призначення пенсії стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складав 26 років 0 місяць 23 днів.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії, діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Зазначає, що відповідно до поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 ст. 114 Закону № 1058 у позивача відсутнє, однак з 09.04.2028 позивач матиме право на пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 114 Закону №1058.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

02.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

08.01.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийняте рішення № 79 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років.

З рішення про відмову в призначенні пенсії вбачається, що: страховий стаж особи становить: 35 р. 3 м. 29 д. · Пільговий стаж: 22 р. 6 м. 1 д . · Пільговий стаж на провідних професіях: 15 р. 10 м. 24 д. · Підземні роботи за постановою 202: 1 р. 5 м. 7 д.

До страхового стажу роботи не врахований період строкової військової служби з 18.07.1996 по 11.11.1997 в зв`язку із тим, що на титульній сторінці військового квитка серії НОМЕР_3 від 07.07.2003 засвідчено печаткою по відтиску якої неможливо визначити установу. Період проходження служби в органах системи виконання покарань з 25.08.1999 по 24.03.2000 в зв`язку із тим, що в дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_4 відсутні підстави внесення запису про початок проходження служби. Періоди роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.10.2020 по 30.09.2023 року в зв`язку із відсутністю в реєстрі застрахованих осіб даних про сплату страхових внесків. Період роботи з 01.10.2023 по 30.11.2023 в зв`язку із відсутністю в реєстрі застрахованих осіб даних про нарахування доходу та сплату страхових внесків.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_4 ОСОБА_1 працював, зокрема:

- з 25.04.1996 по 12.06.1996, прийнятий учнем гірничо робочого підземним, 12.06.1996 звільнений в зв`язку призиву до Армії.

- з 18.06.1996 по 11.11.1997 проходження строкової служби в армії.

- з 22.01.1998 по 14.06.1998 прийнятий гірничо робочим підземним, 14.06.1998 звільнений за власним бажанням.

- з 20.06.2000 по 03.11.2000, прийнятий гірничо робочим підземним, з повним робочим днем на підземних роботах, 03.11.2000 звільнений за власним бажанням.

- з 13.03.2004 по 20.09.2005, прийнятий гірничо робочим підземним, з повним робочим днем в шахті, 20.09.2005 звільнений за прогули.

- з 07.11.2005 по 17.05.2006 прийнятий гірничо робочим підземним, з повним робочим днем на підземних роботах, 07.11.2006 переведений.

- з 17.05.2006 по 18.09.2019 переведений гірничо робочим очисного забою, з повним робочим днем в шахті, 15.01.2009 переведений машиністом гірничих виїмкових машин, з повним робочим днем в шахті, 08.10.2018 переведений учнем прохідника підземного з повним робочим днем в шахті, 18.09.2019, звільнений за власним бажанням.

- з 14.11.2019 по 03.07.2020 прийнятий машиністом гірничих виїмкових машин, з повним робочим днем на підземних роботах, 03.07.2020 звільнений за власним бажанням.

- з 14.07.2020 по 02.01.2024 прийнятий прохідником підземним з повним робочим днем на підземних роботах, 13.02.2022 переведений гірничо робочим очисного забою з повним робочим днем на підземних роботах, 26.10.2022 переведений машиністом гірничих виїмкових машин, з повним робочим днем в шахті.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Між сторонами наявний спір про наявність у позивача достатнього пільгового стажу (в даному випадку підземного з урахуванням взаємозаліку більше 25 років) для призначення пенсії незалежно від віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Згідно п. 16 розд. ХV Прикінцеві положення до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про пенсійне забезпечення до відання Кабінету Міністрів України належать питання, пов`язані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених цим Законом.

Частиною 6 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв постанову № 81 Про заходи щодо застосування Закону України Про пенсійне забезпечення, якою на виконання постанови Верховної Ради України від 6 грудня 1991 р. "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" постановив в п.1 міністерствам і відомствам України розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне

забезпечення" згідно з додатком.

Додаток містить Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України Про пенсійне забезпечення, який у свою чергу в розділі ІІ містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону), виконавцем визначено Мінсоцзабез України, строк виконання - березень 1992 р.

На даний час вказана постанова КМУ є чинною.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Тобто, Роз`яснення № 8 відповідає ознакам нормативно-правового акту, про що, зокрема, зазначено і в постанові Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 № 81.

Листом Міністерства соціальної політики України № 21226/0/2-18/45 від 01.11.2018 підтверджено, що органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсій відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058 враховують Роз`яснення № 8.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач не заперечує необхідності застосування Роз`яснення № 8, більш того, застосував їх при обрахунку стажу позивача при вирішенні питання про наявність в нього права на пенсію незалежно від віку.

Суд вважає, що посилання у Роз`ясненні № 8 на ст. 14 Закону № 1788-ХІІ доцільно застосовувати і при призначенні пенсії за ст. 114 Закону № 1058-ІV, оскільки зміст цих статей є тотожним.

При цьому за ст. 11 Закону № 1788-ХІІ до відання Кабінету Міністрів України належать питання, пов`язані з реалізацією і додержанням гарантій, передбачених цим Законом, а п. 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV передбачає, що положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Також суд не бачить суперечності між Роз`ясненням № 8 і положеннями Закону № 1058-ІV, оскільки відповідне роз`яснення не визначає: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. (ст. 4 Закону № 1058-ІV), натомість регулює правила розрахунку кратності пільгового стажу, що за правовим змістом положенням ст. 14 Закону № 1788-ХІІ та ст. 114 Закону № 1058-ІV не суперечить.

Вказане роз`яснення спрямоване на забезпечення найбільш сприятливого обрахування стажу окремим категоріям громадян, що були зайняті на роботах з особливо важкими умовами праці.

Отже, суд вважає, що правила кратності полягають у наступному: в разі, якщо особа не має достатньо підземного стажу, до нього може додатково зараховуватися інший пільговий стаж.

Крім того, підземний стаж на провідних професіях зараховується із збільшеною кратністю.

Так, стаж на провідних професіях зараховується до підземного із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а решта видів пільгового стажу за Списком 1, що не відносяться до підземного, із зменшеною кратністю 0.75 (1 рік роботи за 9 місяців).

Застосовуючи відповідні положення, суд взяв до уваги постанову Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 333/3704/16-а.

Постановою від 08 липня 2021 року у справі №212/1743/17-а Верховний Суд також залишив без задоволення касаційну скаргу пенсійного органу, підтвердивши необхідність застосування Роз`яснення № 8, що, в тому числі, було підставою для задоволення позову.

Тобто, у контексті вказаного вище роз`яснення, позивач має право на його застосування, оскільки у нього є не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону № 1788-ХІІ.

Щодо наявності у позивача права на пенсію за віком незалежно від віку (стажу 25 років на підземних роботах), суд враховує наступне.

Матеріали справи свідчать, що орган пенсійного фонду, розраховуючи пільговий стаж на підземних гірничих роботах встановив, що у позивача нараховується 22 роки 06 місяців 01 день відповідного стажу, при цьому на роботах провідних професій 15 років 10 місяців 24 дня.

Значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Крім того, з аналізу положень Порядку № 637 вбачається, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_4 , вони в повній мірі відображають характер виконуваної роботи в підземних умовах, усі записи є належними та будь яких виправлень чи неточностей не мають, а саме:

- №№1-4: з 25.04.1996 по 12.06.1996 прийнятий учнем гірничо робочого підземним, 12.06.1996 звільнений в зв`язку призиву до Армії. Стаж роботи складає: 1 місяць 19 днів.

- №№5: з 18.06.1996 по 11.11.1997 проходження строкової служби в армії. Стаж складає: 1 рік 4 місяці 25 днів.

· №№6-7: з 22.01.1998 по 14.06.1998 прийнятий гірничо робочим підземним, 14.06.1998 звільнений за власним бажанням. стаж роботи складає: 4 місяці 24 дні.

- №№10-11: з 20.06.2000 по 03.11.2000 прийнятий гірничо робочим підземним, з повним робочим днем на підземних роботах, 03.11.2000 звільнений за власним бажанням. Стаж роботи складає: 4 місяці 15 днів.

- №№14-17: з 13.03.2004 по 20.09.2005 прийнятий гірничо робочим підземним, з повним робочим днем в шахті, 20.09.2005 звільнений за прогули. Стаж роботи складає: 1 рік 6 місяців 8 днів.

- №№18-20: з 07.11.2005 по 17.05.2006 прийнятий гірничо робочим підземним, з повним робочим днем на підземних роботах, 07.11.2006 переведений. Стаж роботи складає: 6 місяців 11 днів.

- №№20-31: з 17.05.2006 по 18.09.2019 переведений гірничо робочим очисного забою, з повним робочим днем в шахті, 15.01.2009 переведений машиністом гірничих виїмкових машин, з повним робочим днем в шахті, 08.10.2018 переведений учнем прохідника підземного, з повним робочим днем в шахті, 18.09.2019 звільнений за власним бажанням. стаж роботи складає: 13 років 4 місяці 2 дні. Провідна посада, яка передбачена ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- №№32-34: з 14.11.2019 по 03.07.2020 прийнятий машиністом гірничих виїмкових машин, з повним робочим днем на підземних роботах, 03.07.2020 звільнений за власним бажанням. Стаж роботи складає: 7 місяців 20 днів. Провідна посада, яка передбачена ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- №№35: з 14.07.2020 по 02.01.2024 прийнятий прохідником підземним з повним робочим днем на підземних роботах, 13.02.2022 переведений гірничо робочим очисного забою, з повним робочим днем на підземних роботах, 26.10.2022 переведений машиністом гірничих виїмкових машин, з повним робочим днем в шахті. Стаж роботи складає: 3 роки 5 місяців 20 днів. Провідна посада, яка передбачена ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд додатково зауважує, що всі вказані періоди роботи у шкідливих умовах підтверджено роботодавцями, які видали відповідні уточнюючі довідки, надані позивачем до пенсійного органу.

Отже, стаж роботи позивача на підземних роботах складає 4 роки 4 місяці 12 днів.

Стаж роботи позивача на провідних професіях становить 17 років 5 місяців 12 днів.

Відповідно до Роз`яснення № 8 за кожен повний рік роботи на провідних професіях до стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії незалежно від віку додатково зараховується 4 роки 3 місяці (17 х 0,25).

Відтак, загалом у позивача наявний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку: 26 років 0 місяців 23 дні.

Тобто, на час звернення із заявою про призначення пенсії стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складав 26 років 0 місяці 23 дні.

Щодо відпусток без збереження заробітної плати, суд враховує наступне.

Згідно ст. 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як свідчить роз`яснення Міністерства соціальної політики України, наведене у листі від 08 лютого 2016 року № 713/039/161-16, періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Це відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19 березня 2019 року у справі № 295/8979/19-а.

Отже, працівник має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058, днів відпустки без збереження заробітної плати та днів простою, за умови що 1) вони пов`язані з виробничою необхідністю та 2) не більше 1 місяця в календарному році.

Крім того, суд враховує наступне.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Таким чином, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем в трудовій книжці позивача містяться записи про періоди роботи на посадах, які дають право на отримання пенсії на пільгових умовах.

Тобто, трудова книжка позивача містить записи про його роботу у спірні періоди зі шкідливими та важкими умовами праці, що дає йому право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки пільговий стаж роботи підтверджений належно оформленим записами у трудовій книжці, суд вважає неправомірною відмову відповідача в зарахуванні вищенаведених періодів роботи до пільгового стажу позивача.

Згідно ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Щодо відсутності відомостей в реєстрі застрахованих осіб, та відомостей по спецстажу.

Відповідно до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 № 10-1, розділ І, п. 4. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Так, позивач не може нести відповідальності за неналежне ведення реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідачем, втому числі і щодо невірного внесення відомостей по спеціальному стажу за кодами професій.

Щодо відсутності сплати страхових внесків, суд вказує наступне.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Так, статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

Позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює, дана правова позиція також викладена в інформаційному листі ВАСУ № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року.

Оскільки, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача ухвалити рішення про визнання протиправним та скасувати рішення, яке оскаржується.

Щодо вимог позивача про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди роботи з 17.05.2006 по 18.09.2019, з 14.11.2019 по 03.07.2020, з 14.07.2020 по 02.01.2024, зобов`язання призначити пенсію з 02.01.2024 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд враховує наступне.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Відтак, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95). При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин кожної конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції. (Постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі №2а-204/12).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи те, що відмова пенсійного органу у призначенні пенсії стосувалась виключно відсутності у позивача необхідного стажу, а також зважаючи на встановлені судом обставини протиправності дій відповідача з цього приводу, можна дійти висновку, що належним та ефективним способом захисту в даному випадку є зобов`язання відповідача призначити позивачу таку пенсію (з дня звернення за пенсією, тобто з з 02.01.2024 року).

При цьому, така дія також не відноситься до дискреційних повноважень відповідача, адже позивач має всі умови задля призначення такої пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, юридична адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправним та скасування рішення від 08.01.2024 року № 79 про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею періоди роботи з 25.04.1996 по 12.06.1996, з 18.06.1996 по 11.11.1997, з 22.01.1998 по 14.06.1998, з 20.06.2000 по 03.11.2000, з 13.07.2004 по 20.09.2005, з 07.11.2005 по 16.05.2006, з 17.05.2006 по 18.09.2019, з 14.11.2019 по 03.07.2020, з 14.07.2020 по 02.01.2024, зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи на провідній посаді з повним робочим днем під землею періоди роботи з 17.05.2006 по 18.09.2019, з 14.11.2019 по 03.07.2020, з 14.07.2020 по 02.01.2024, зобов`язання призначити пенсію з 02.01.2024 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задовольнити повністю.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.01.2024 року № 79 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії визнати протиправним та скасувати.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію з 02.01.2024 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи, згідно записів трудової книжки з 25.04.1996 по 12.06.1996, з 18.06.1996 по 11.11.1997, з 22.01.1998 по 14.06.1998, з 20.06.2000 по 03.11.2000, з 13.07.2004 по 20.09.2005, з 07.11.2005 по 16.05.2006, з 17.05.2006 по 18.09.2019, з 14.11.2019 по 03.07.2020, з 14.07.2020 по 02.01.2024 на підземних роботах, а також на провідних професіях з 17.05.2006 по 18.09.2019, з 14.11.2019 по 03.07.2020, з 14.07.2020 по 02.01.2024 з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, юридична адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 968 грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко