Справа № 726/263/24
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/263/24
Провадження №2-а/726/13/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП Довганика Юрія Романовича та Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

05.02.2024 засобами поштового зв`язку до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП Довганика Юрія Романовича та Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у якому позивач просить суд визнати дії поліцейського УПІ в Чернівецькій області Довганика Ю.Р. щодо винесення постанови серії ЕНА №?1331676 від 29.01.2024 року про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у сумі 20 400 грн. незаконними. Також просить суд винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову серії ЕНА №?1331676 від 29.01.2024 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає оскаржувану постанову незаконною, протиправною та такою, що не відповідає обставинам справи і тому підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що дійсно 29.01.2024 року біля 10 год. 07 хв. він керував транспортним засобом та рухався вул. Фізкультурна у м. Чернівці в межах своєї смуги руху на автомобілі марки KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_1 , однак, був зупинений працівниками поліції у зв`язку із тим, що в керованому ним автомобілі не підсвічувався задній стоп. Під час перевірки документів, які дають право керування транспортним засобом, вказує, що працівники поліції повідомили його про те, що постановою Садгірського районного суду від 22.12.2023 року його позбавлено права керування транспортним засобом строком на 1 рік. В свою чергу, зазначає, що вказував поліцейським про те, що копію постанови він не отримував та планує оскаржувати її в апеляційному порядку. Проте інспектор поліції не врахувавши пояснень невірно дав оцінку обставинам у справі, що призвело до винесення оскаржуваної постанови.

ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а інспектором поліції було невірно з`ясовано обставини справи а також порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до винесення оскаржуваної постанови.

Позивач посилається на те, що інспектором поліції було перевищено свої службові повноваження та позбавлено його можливості скористатися правами, визначеними ст. 268 КУпАП, в повній мірі, оскільки всі його клопотання були безпідставно відхилені. Вважає, що цим поліцейський показав свою непрофесійність та безпідставно, без наявності жодного доказу, притягнув до адміністративної відповідальності.

29.02.2024 на адресу суду надійшов відзив на позов від представника відповідачів ОСОБА_2 , у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та не відповідають нормам діючого законодавства.

Вказує, що під час несення служби в м. Чернівці, вул. Фізкультурна, 29.01.2024 року, екіпажем патрульної поліції, було виявлено транспортний засіб KIA CERATO номерний знак НОМЕР_1 із технічною несправністю, а саме не працював лівий стоп-сигнал.

Поліцейськими під час спілкування із ОСОБА_1 велася відео зйомка на нагрудні реєстратори, на яких зафіксовано, як одразу після зупинки автомобіля під керуванням позивача, поліцейський підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення (повідомляє причину зупинки), причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.

Не працюючий стоп-сигнал є явною ознакою, яка свідчить про технічну несправність транспортного засобу, більше того дана несправність несе підвищену аварійну небезпеку оскільки водії, які рухаються позаду транспортного засобу в якого не працює стоп-сигнал не можуть розрахувати безпечну дистанцію в разі гальмування технічно несправного авто.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Таким чином представник відповідачів, що дії працівників поліції є законними та такими, що спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а зупинка транспортного засобу під керуванням позивача є такою що відповідає вимогам законодавства.

Також представник відповідачів зазначає, що факт керування транспортним засобом у вказаний в оскаржуваній постанові час та місці не оскаржується та доведенню не підлягає, оскільки в позовній заяві позивач сам зазначає, що він дійсно керував транспортним засобом у вказаному місці та у вказаний час.

В подальшому через систему ІНІ «Адмінпрактика», поліцейськими встановлено, що позивач позбавлений права керування постановою Садгірського районного суду м. Чернівці у справі № 726/2957/23 від 22.12.2023 року, терміном на 1 рік, постанова вступила в силу 01.01.2024 року.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 2.1 «а», ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором роти №3 батальйону УПП в Чернівецькій області Довгаником Ю.Р. було дотримано всіх процедур, які зазначені в ст. ст. 276-277, ст. ст. 278-279, та ст. ст. 280, 283 КУпАП, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст. ст. 56, 57, 59, 62, 63 Конституції України, а також ст. 268 КУпАП.

Поліцейський патрульної поліції, встановивши обставини справи, виніс постанову за ч. 4 ст. 126 КУпАП та наклав стягнення на позивача в розмірі 20 400 грн. відповідно до санкції статті як за найбільш суворе. Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови.

Також у відзиві представник зазначає, що згідно із постанови районного суду, ОСОБА_3 був присутній в судовому засіданні та знав про результат розгляду справи. ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга на дане рішення, однак постановою від 13.02.2024 року Чернівецький апеляційний суд відмовив у клопотанні про поновлення строків та відкритті апеляційного провадження.

Тобто на момент зупинки транспортного засобу позивача під його керуванням 29.01.2024 року останній був позбавлений права керування транспортними засобами, оскільки постанова Садгірського районного суду м. Чернівці від 22.12.2023 вступила в законну силу.

Просить врахувати, що позивач подавши позов до суду обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Згідно з даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 передано на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 08.02.2024 суддя залишив позов без руху з підстав неповної оплати суми судового збору у справі.

На виконання цієї ухвали 16.02.2024 до суду надійшла заява про усунення недоліків разом із квитанцією про доплату судового збору.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 16.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду із викликом сторін на 06.03.2024, яке за клопотанням представника ОСОБА_4 відкладено на 18.03.2024 та на 25.03.2024.

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог КАС України.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паланійчука В.П. надійшло клопотання у якому представник просить суд розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити їх. Також зазначив, що ознайомившись із відзивом, вважає, що він не спростовує обставин, викладених у позові, оскільки ОСОБА_3 не було відомо про наявність постанови, якою його притягнуто до відповідальності, а після повідомлення поліцейськими про її наявність, одразу ж подано апеляційну скаргу.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися у судове засідання. Скерували відзив на позов.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, в силу ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи надану справу без участі сторін за наявними у справі доказами, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 29.01.2024 інспектором взводу № 3 роти № 1 батальйону УПП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції Довгаником Ю.Р., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не а автоматичному режимі, серії ЕНА №?1331676 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, за те, що останній 29.01.2024 о 10:07 в м. Чернівці вул. Фізкультурна (Стеф`юка), 8 керував транспортним засобом KIA CERATO д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування, чим порушив п.2.1 а ПДР України (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом) і таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 гривень.

Відповідно до даних, долученої до матеріалів справи, постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2023 року, у справі № 726/2957/23, яка набрала законної сили 01.01.2024, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 надав пояснення щодо суті вчиненого правопорушення у судовому засіданні також участь у справі брав захисник Паланійчук В.П., який подавав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

Представник відповідачів долучає копію постанови Чернівецького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 726/2957/23, відповідно до якої відмовлено у задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2023 року.

У цій постанові апеляційний суд вказує, що строк на апеляційне оскарження закінчився 01 січня 2024 року. 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому вказує про те, що 22 грудня 2023 року під час оголошення постанови суду, було оголошено тільки вступну та резолютивну частину рішення, повний текст постанови було отримано ним 29 січня 2024 року та 02 лютого 2024 року подано апеляційну скаргу.

Крім того, разом із відзивом, відповідач долучив відеозаписи із нагрудних відеореєстраторів поліцейських (боді-камер), на якому містяться відео із боді камер № 476934 та № 470152, що вказані як доказ вини у п.7 оскаржуваної постанови.

Переглядаючи вказаний відеозапис суд встановив, що екіпаж патрульної поліції, рухаючись позаду, шляхом подачі звукового сигналу, 29.01 о 10:11 зупинив автомобіль KIA CERATO, водієм якого, після перевірки документів, виявився ОСОБА_1 .

При цьому поліцейський одразу ж повідомив водію причину зупинки, а саме те, що у його автомобілі не працює стоп-сигнал, що водій не заперечував та намагався на місці усунути несправність. Також у ОСОБА_1 не було діючого страхового полюсу.

Після перевірки даних водія через систему ІНІ «Адмінпрактика», о 10:26 поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про те, що у нього був суд та є рішення, яким його позбавлено права керування транспортним засобом на строк 1 рік, а тому він не може керувати транспортними засобами.

При цьому ОСОБА_1 не заперечує, що був суд та вказує поліцейському про те, що адвокат займається цим питанням та має писати апеляцію. У розмові із поліцейським вказує про причини попередньої зупинки та про те, що не погоджується із рішенням суду.

Також поліцейський за електронними базами даних поліції та суду встановлює те, що постанова суду щодо ОСОБА_1 набрала законної сили 01 січня 2024 року та наразі апеляційна скарга відсутня (немає апеляційного провадження).

Після цього водію повідомляють, що буде проводитися розгляд за ч.4 ст. 126 КУпАП, оскільки він не має права керувати транспортними засобами та о 10:29 поліцейський роз`яснює водію його права, зміст ст. 268 КУпАП та надає можливість ОСОБА_1 скористатися цими правами.

ОСОБА_1 намагається додзвонитися до захисника, якого найняв, однак той не бере слухавки. Після чого поліцейський знову ж запитує у водія чи буде він надавати пояснення, роз`яснює причину розгляду справи та повідомляє, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20400 грн.

Також поліцейський повідомляє ОСОБА_1 про можливість оскарження дій у 10 денний строк та про необхідність сплати штрафу у 15 денний строк і про звернення постанови до виконання у разі несплати штрафу.

О 10:43 ОСОБА_1 ознайомлено із винесеною постановою та вручено її копію під підпис.

Далі відео стосується іншого факту, а саме огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та виходять за межі вказаного провадження у справі.

Вирішуючи заявлені вимоги суд виходить із таких правових норм.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.2 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Натомість, згідно з ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; особа перебуває в місці вчинення правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із положеннями статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до вимог частини 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено, відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч. 2 ст. 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права. При цьому не важливо чи було посвідчення водія тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, чи здано до уповноважених органів Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені 4 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Таким чином розгляд справи у таких випадках проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із винесенням постанови у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.90 КАС України).

Суд встановив, що згідно з обставин наявної в матеріалах справи оскаржуваної постанови, та як вбачається із відзиву на позов, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Для підтвердження правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП відповідачу слід довести як факт керування транспортним засобом особою, так і підтвердити наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Суд звертає увагу, що в даному конкретному випадку, позивач не заперечує факту керування транспортним засобом у визначений постанові час та місці.

Що стосується заперечення позивачем правомірності зупинки автомобіля, то такі доводи спростовані долученим відеозаписом на якому чітко зафіксовано те, що поліцейськими зупинений транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , через наявну технічну несправність (непрацюючий стоп-сигнал). Про причину такої зупинки водій був проінформований та на місці події не заперечував того, що стоп сигнал не працює і намагався усунути несправність.

В подальшому враховуючи причетність ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення (оскільки він був водієм авто із несправністю), поліцейський, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», вправі був вимагати у останнього пред`явлення документів на право керування транспортним засобом.

Суд вертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Після перевірки даних щодо особи ОСОБА_1 , поліцейський встановив факт позбавлення водія керування транспортними засобами, постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2023 року, що на момент зупинки та винесення оскаржуваної постанови набрала законної сили.

Оскільки станом на момент притягнення позивача до відповідальності у цій справі (29.01.2024) постанова Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2023 року у справі № 726/2957/23 була такою, що набрала законної сили (01.01.2024) та підлягала обов`язковому виконанню, таким чином позивач на момент керування транспортним засобом 29.01.2024 був таким, що позбавлений права керування транспортними засобами, відповідно до вимог ст. 317-1 КУпАП.

Крім того, згідно з даними постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2023 року, ОСОБА_1 надавав пояснення щодо суті вчиненого правопорушення у судовому засіданні, а також участь у справі брав захисник Паланійчук В.П., який подавав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

Факт оскарження цієї постанови вже після набрання нею законної сили та зупинки і винесення постанови за ч.4 ст. 126 КУпАП не спростовує висновків щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП за фактом керування ним транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Крім того на переглянутих відеозаписах зафіксовано те, що ОСОБА_1 не заперечував про те, що він знав про судові засідання щодо нього за попереднє правопорушення, про винесене рішення із яким не погоджується, у зв`язку із чим найняв адвоката для вирішення «цього питання» (незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності та відповідно позбавлення права керування транспортними засобами).

Як зазначено вище, положеннями ст. 317-1 КУпАП, передбачено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права, тобто факт позбавлення особи права керування транспортними засобами пов`язується із набуттям чинності рішенням суду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 станом на 29.01.2024 був позбавлений права керування транспортними засобами на підставі постанови суду, що набрала законної сили та не скасована, однак керував транспортним засобом.

Таким чином керування транспортним засобом ОСОБА_1 у вказаний в постанові час та місці, як власне і, факт керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, доведено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а оскаржувана постанова прийнята з дотриманням положень діючого законодавства України, що є підставою для відмови у позові.

Також суд констатує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порушення вказаних вище критеріїв при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, судом не встановлено. Поліцейський вправі був проводити розгляд справи та винести постанову за ч.4 ст. 126 КУпАП, а розгляд справи проведено з дотриманям всіх процедур, які зазначені в ст. ст. 276-277, ст. ст. 278-279, та ст. ст. 280, 283 КУпАП.

Також при перегляді долученого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також зміст ст. 268 КУпАП, а також поліцейський надавав можливість водію скористатися цими правами, однак ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань.

Доказів щодо упередженого ставлення поліцейського до позивача чи перевищення повноважень позивачем не надано та судом не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поліцейський, в межах наданих йому повноважень, виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах визначених санкцією частини статті.

Аналізуючи вказані вище норми права та фактичні обставини справи, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів та встановленої судом незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1331676 від 29.01.2024 щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до положень ст.139 КАС України при задоволенні позову суд стягує судові витрати по справі, а враховуючи встановлену відсутність підстав для задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, Правил дорожнього руху, Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух», керуючись ст.ст. 9, 126, 245, 251-252, 274, 283, 288 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 20, 72, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 250, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП Довганика Юрія Романовича та Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1331676 від 29.01.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.126 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у розмірі 20 400 гривень 00 копійок залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя С. А. Асташев