Справа № 420/33347/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5), про визнання протиправним та скасування наказу від 16.11.2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 30.11.2023 надійшов позов ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 9512-п від 16.11.2023 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ Головного управлінням ДПС у Одеській області № 9512-п від 16.11.2023 року «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » є таким, що оформлений з порушеннями п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України щодо змісту наказу про проведення перевірки. Так, позивач зазначив, що оскаржуваний наказ містить лише посилання на положення податкового законодавства України та не визначає характер та зміст податкової інформації, яка б вказувала на можливі порушення позивачем вимог законодавства в сфері розрахункових операцій. Разом із цим, позивач зазначає, що мета перевірки визначена у спірному наказі не відповідає п.п.80.2.2. п.80.2 ст 80 ПК України, на підставі якого прийнятий спірний наказ про проведення фактичної перевірки, а відтак підстави для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 були відсутні.

Ухвалою від 04.12.2023 прийнято до розгляду позовну заяву. Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

До суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов де зазначено, що Головне управління ДПС в Одеській області не погоджується із виставленими позовними вимогами, вважає доводи позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Головне управління ДПС в Одеській області зазначає, що спірний наказ відповідає вимогам податкового законодавства. Підставою для прийняття такого наказу слугувало здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством, недопущення порушень у сфері обігу готівки, з урахуванням, проведеного доперевірочного аналізу господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 встановлено можливі порушення податкового або іншого законодавства, допущене у 2023 році. Відповідна інформація була викладена у доповідній записці Головного управління ДПС в Одеській області від 09.11.2023 № 6855/15-32-07-06-11, складеної у відповідності до вимог п.п.1.2.2 п.1.2 розділу I наказу Державної податкової служби України «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» від 4 вересня 2020 року № 470 (із змінами та доповненнями).

Позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав на безпідставність та необґрунтованість доводів контролюючого органу, які зазначені у відзиві на позов.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив на позовну заяву, дослідивши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

16.11.2023 Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято наказ № 9512-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » на підставі пп. 19-1.1.4, 19-1.1.8 п.19-1, ст.20, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80, пп. 69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами), у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій.

Вищевказаним наказом призначено провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_2 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_3 з 16 листопада 2023 року тривалістю 10 діб.

З оскаржуваного наказу вбачається, що перевірка проводиться з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

16.11.2023 контролюючим органом було прийнято направлення на перевірку №№ 18542/15-32-07-06-15, 18543/15-32-07-06-15.

Дані направлення разом із службовими посвідченнями було пред`явлено позивачеві 17.11.2023 та вручено копію наказу № 9512-п від 16.01.2023, що підтверджується підписом у відповідній графі направлень.

Одночасно з копією наказу № 9512-п від 16.01.2023 контролюючим органом було надано у паперовому варіанті перелік документів, які позивачу необхідно було надати у термін до 22.11.2023 за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивачем, у свою чергу, не було надано документів, які вимагав контролюючий орган, натомість надіслано на адресу Головного управління ДПС в Одеській області скаргу на неправомірні дії посадових осіб.

Відповідно до тексту вищевказаної скарги, ФОП ОСОБА_3 , повідомив контролюючий орган про те, що не допускає посадових осіб Головного управління ДПС в Одеській області до проведення фактичної перевірки.

23.11.2023 Головним управлінням ДПС в Одеській області було складено Акт про відмову в допуску до проведення/відмову від проведення фактичної перевірки.

Позивач, вважаючи, що контролюючим органом сформовано спірний наказ всупереч вимогам чинного законодавства, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, при чому така перевірка повинна проводитися в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Отже, проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок є правом Головного управління ДПС в Одеській області, як податкового органу.

Відповідно до п. 75.1.3. ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст.80 Податкового кодексу України.

Підставою призначення фактичної перевірки у позивача податковим органом визначено, зокрема, підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Зазначеним пунктом передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що для застосування підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України в якості підстави для проведення фактичної перевірки, необхідною умовою є отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків відповідних вимог законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Таким чином, фактична перевірка проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом за обов`язкової наявності хоча б однієї з підстав, визначених у ст.80 Податкового кодексу України.

Відтак, для проведення фактичної перевірки мають існувати вказані вище фактичні обставини та передумови, які дозволяють податковому органу керуватись вказаною правовою нормою при призначенні (проведенні) такої перевірки.

Пунктом 80.5 статті 80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з абз. 3 п. 81.1 статті 81 Податкового кодексу України, у наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Системно проаналізувавши положення статей 75-81 Податкового кодексу України, суд зазначає, що вимоги до змісту наказу про призначення як планової документальної перевірки, так і позапланової документальної перевірки, документальної невиїзної перевірки, фактичної перевірки сформульовані лише в абз. 3 п. 81.1 статті 81 цього Кодексу, де вказано, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

На доведення свої позиції відповідачем надано доповідну записку начальника управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області Ігора Войтова від 09.11.2023 № 6855/15-32-07-06-11, з якої вбачається, що у Управління податкового аудиту Головного управління ДПС в Одеській області наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, у 2023 році ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 згідно заяви про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій № від 23.06.2023 зареєстрував ПРРО фіскальний номер . Також, згідно заяви про реєстрацію реєстратора розрахункових операцій № від 25.10.2023 зареєстрував РРО фіскальний номер . При цьому, відповідно до АІС СОД РРО ДПС України, по зазначеному платнику податків відсутня інформація щодо проведення та реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) РРО/ПРРО за період з 23.06.2023 року по теперішній час. Відповідно до податкової звітності у ФОП ОСОБА_1 в III кварталі 2023 року в трудових відносинах перебували 2 особи, середня заробітна плата складає 6 700, 00 грн. Суб`єкт господарювання знаходиться на спрощеній системі оподаткування, 2 група єдиного податку, ставка 20 % оплати з єдиного податку з фізичних осіб здійснюється платником податків щоквартально.

В вищевказаній доповідній записці зазначено також, що вищевказані факти можуть свідчити, що ФОП ОСОБА_1 веде фінансово-господарську діяльність, але не відображає розрахункові операції у встановленому законодавством порядку через РРО/ПРРО.

Суд вважає, що прийнятий відповідачем спірний наказ про фактичну перевірку, що був винесений на підставі доповідної записки, як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, не можна вважати законним з огляду на недоведеності з боку відповідача, що підставою для прийняття наказу була саме ця записка.

Важливим є те, що у наказі № 9512-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », крім того що відсутнє будь-яке посилання на вищевказану доповідну записку, відсутні будь-які обґрунтування, які саме фактичні підстави зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки, крім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки.

Зі змісту оскаржуваного наказу не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримано Головним управлінням ДПС в Одеській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки.

Крім того, у вказаному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

Таким чином, суд погоджується із позивачем, що оскаржуваний наказ містить лише посилання на положення податкового законодавства України та не визначає характер та зміст податкової інформації, яка б вказувала на можливі порушення позивачем вимог законодавства в сфері розрахункових операцій.

Щодо доводів позивача щодо мети перевірки вказаної у спірному наказі та її відповідності п.п.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України суд зазначає наступне.

В наказі «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » № НОМЕР_2 від 16.11.2023 метою перевірки вказано здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Суд зауважує, що вказавши мету у спірному наказі контролюючий орган всього лише цитує норми встановлені п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, замість того щоб вказати конкретну мету перевірки призначеної у ФОП ОСОБА_1 , яка б відповідала п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Підстава проведення перевірки вказана у спірному наказі не містить будь-яких посилань на можливі порушення позивачем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими працівниками), як то вказано у мені проведення перевірки.

Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням Податкового кодексу України, що додатково свідчить про наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 2684,00 грн. судового збору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області №9512-п від 16.11.2023 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (, 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Суддя O.A. Вовченко