Справа № 160/6383/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2024 рокуСправа №160/6383/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Верхньодніпровський ВДВС), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з безпідставного нарахування та прийняття рішення про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 23 978,45 грн;
- скасувати постанову Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.02.2024 б/н про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.
Позовна заява обґрунтована тим, що Верхньодніпровським ВДВС винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача за примусове виконання рішення про стягнення аліментів в межах виконавчого провадження № 49800335 від 13.01.2016. Позивач зазначає, що фактично ніякого примусового виконання рішення не відбувалося, а аліменти позивач сплачував добровільно і особисто стягувачу ОСОБА_2 , про що свідчать її заяви, подані відповідачу, в тому числі про відсутність заборгованості по аліментам. Також, позивач зазначає, що копію вказаної постанови йому не вручено, на адресу позивача вона не направлялася. При цьому примусове виконання по оскаржуваній постанові про стягнення з позивача виконавчого збору розпочалося 21.02.2024 - одразу в день відкриття провадження. 21.02.2024 арештовано рахунки позивача та списано з них усі наявні кошти. Позивач наголошує, що відповідач при складанні оскаржуваної постанови, безпідставно вважає заборгованістю зі сплати аліментів весь період перебування у відповідача виконавчого документа, починаючи з 11.01.2016 (з дати відкриття виконавчого провадження) по 21.02.2024 (дата повернення виконавчого документа стягувачу). Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про стягнення з позивача виконавчого збору, послугувало звернення 16.02.2024 стягувача із заявою про повернення виконавчого документу через відсутність заборгованості зі сплати аліментів та мешкання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачем, з 10.02.2024, на утримання якого позивач сплачував стягувачу аліменти до цього часу. Також позивач зауважує, що аліменти з позивача відповідачем не було стягнуто в примусовому порядку протягом всього строку існування виконавчого провадження, адже позивач добровільно їх сплачував стягувачу, а заборгованість в межах виконавчого провадження існувала лише за період з 01.12.2019 по 31.05.2020, про що виконавця повідомила стягувач 24.06.2020 відповідною заявою. На підставі відповідної заяви стягувача, державним виконавцем стягувачу було видано довідку від 01.07.2020 про заборгованість. Тобто, заборгованість існувала лише за 6 місяців, наявність якої державний виконавець відповідача навіть в межах цього строку не перевірив, жодних дій по її ліквідації не здійснив, що є доказом того, що примусове виконання рішення про стягнення аліментів відповідачем не здійснювалося. Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 13.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
13.01.2016 державним виконавцем Мелюс О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49800335 з примусового виконання виконавчого листа №173/1907/15-ц виданого 14.12.2015 Верхньодніпровським райсудом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.09.2015 року і до повноліття дитини (а.с. 97).
24.06.2020 стягувачем до Верхньодніпровського ВДВС надано заяву, в якій ОСОБА_2 зазначала, що за період з 01.12.2019 по 31.05.2020 ОСОБА_2 аліменти не отримувала. Тому, ОСОБА_2 просила Верхньодніпровський ВДВС видати довідку про неотримання аліментів за вказаний період (а.с. 102).
01.07.2020 Верхньодніпровським ВДВС складено довідку №155/13.31-64 про неотримання аліментів, в тому, що ОСОБА_2 не отримувала аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_1 за період з 01.12.2019 по 31.05.2020, згідно з виконавчим листом №173/1907/15-ц, виданим 14.12.2015 Верхньодніпровським райсудом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.09.2015 і до повноліття дитини (а.с. 103).
14.02.2024 стягувачем до Верхньодніпровського ВДВС надано заяву, в якій ОСОБА_2 просила повернути без подальшого виконання виконавчий лист №173/1907/15-ц виданий 14.12.2015 Верхньодніпровським райсудом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В заяві ОСОБА_2 зазначила, що заборгованість станом на 14.02.2024 відсутня; претензій до боржника не має; претензій до виконавчої служби не має.
Комісією в складі завідувача сектору з надання соціальних послуг ВСЗН НСР ОСОБА_5 , головного спеціаліста сектору ОСОБА_6 та спеціаліста І категорії сектору ОСОБА_7 складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання №53 від 01.03.2024 в тому, що 01.03.2024 обстежені житлово-побутові умови проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обстеження встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично проживають за даною адресою (а.с. 13).
Відповідачем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з вересня 2015 по січень 2024, з якого випливає, що позивачем за період з вересня 2015 по січень 2024 аліменти не сплачувались; сукупний розмір заборгованості станом на 31.01.2024 складає 239784,50 грн (а.с. 108-111).
21.02.2024 державним виконавцем Верхньодніпровського ВДВС Квашею О.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №49800335.
З відзиву випливає, що 23.02.2024 на депозитний рахунок Верхньодніпровського ВДВС надійшли грошові кошти у загальному розмірі 6741,00 грн, які були примусово списані з арештованих рахунків боржника. 23.02.2024 грошові кошти примусово списані із боржника у загальному розмірі 6741,00 грн.: 69,00 грн. витрати виконавчого провадження (користування АСВП), перераховані платіжною інструкцією №6738 від 23.02.2024; 300,00 грн. витрати виконавчого провадження, перераховані платіжною інструкцією №6739 від 23.02.2024; 6372,00 грн виконавчий збір, перерахований платіжною інструкцією №6799 від 26.02.2024.
Позивач не згоден з постановою державного виконавця від 19.02.2024, якою з позивача, як боржника у виконавчому провадженні, стягнуто виконавчий збір, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону №1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Частиною 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Згідно з частиною 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Таким чином, під час примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів, державний виконавець зобов`язаний нарахувати суму виконавчого збору із суми заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, проте постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
До матеріалів справи відповідачем надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з вересня 2015 по січень 2024, з я якого випливає, що сукупний розмір заборгованості станом на 31.01.2024 складає 239784,50 грн (а.с. 108-111).
З долучених до матеріалів справи копій документів ВП №49800335 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів випливає, що в межах виконавчого провадження жодних стягнень аліментів не проводилось.
Про наявність заборгованості позивача зі сплати аліментів свідчить лише довідка Верхньодніпровського ВДВС №155/13.31-64 від 01.07.2020 про те, що ОСОБА_2 не отримувала аліменти на утримання дитини від ОСОБА_1 за період з 01.12.2019 по 31.05.2020 (а.с. 103).
14.02.2024 стягувачем ОСОБА_2 до Верхньодніпровського ВДВС надано заяву, в якій ОСОБА_2 просила повернути без подальшого виконання виконавчий лист та зазначила, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 14.02.2024 відсутня.
Суд зауважує, що досліджені докази підтвердили наявність за позивачем заборгованості зі сплати аліментів в період з 01.12.2019 по 31.05.2020, тобто протягом шести місяців.
В той час, коли норми частини 2 та абзацу 2 частини 4 статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачають нарахування виконавчого збору за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців у розмірі 10 відсотків заборгованості із сплати аліментів.
Будь-яких інших належних доказів наявності заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 у ВП №49800335 відповідачем до суду не надано.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, з урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією №5287-5002-0242-8968 від 07.03.2024.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з безпідставного нарахування та стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 23 978,45 грн.
Визнати протиправною та скасувати постанову Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.02.2024 ВП №49800335 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 23 978,45 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар