Справа № 545/4583/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 р.Справа № 545/4583/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Русанової В.Б. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13.02.2024 (суддя : Потетій А.Г., м. Полтава) по справі № 545/4583/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними дій та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач-1, УПП в Полтавській області ДПП), Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач-2, ДПП) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАТ № 8033347 від 28.10.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що, всупереч приписам статей 245, 252, 268, 280, 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015, інспектором поліції УПП в Полтавській області ДПП розгляд справи про адміністративне правопорушення проведений протягом 3 хв. 55 с. (правопорушення зафіксовано о 19:00:25, а оскаржувана постанова винесена о 19:04:10) без роз`яснення позивачу будь-яких прав, дослідження доказів, з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен позивач у його вчиненні, без надання можливості позивачу заявити клопотання, в т.ч. клопотання про надання правової допомоги, та неврахування жодних заперечень позивача проти вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, зазначає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності взагалі не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про порушення позивачем п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху. Місце, де позивач зупинив автомобіль, не є перехрестям, згідно з діючою редакцією ПДР України. У цьому місці відсутній дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонено» або дорожня розмітка 1.4. Також, вказує, що інспектором поліції УПП в Полтавській області ДПП відстань від місця зупинки ТЗ позивача до перехрестя не вимірювалась жодними вимірювальними приладами, а була визначена «на око», з беззаперечною констатацією того, що вона менша ніж 10 метрів.

На підставі вище вказаного, вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не дотримано вимоги процесуального закону при винесенні постанови серії ЕАТ № 08033347 від 28.10.2023 стосовно водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відтак, стверджує, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13.02.2024 по справі № 545/4583/23 позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування рішення - задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 8033347 від 28.10.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрито.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн..

Відповідач-2, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13.02.2024 по справі № 545/4583/23 скасувати та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що спірна постанова є правомірною та такою, що не належить скасувати. Вказує, що суд першої інстанції від час прийняття рішення по справі не врахував, що інспектор 28.10.2023 під час винесення адмінпостанови законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зазначає, що на відео чітко видно, що транспортний засіб позивача припаркований на перехресті (заокругленні) вул. Зінківська з площею Павленківська, чим порушено п. 15.9 г Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП. Також, зазначив, що у даному випадку заміри відстані 10 м від перехрестя недоречні, оскільки позивач здійснив зупинку транспортного засобу безпосередньо на перехресті, а тому такі не можливо здійснити.

Позивач та відповідач-1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2023 інспектором Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП винесено постанову серії ЕАТ № 8033347 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному, стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та останнього піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. за те, що 28.10.2023 в м. Полтава по вул. Зіньківська, 6, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 530 XD, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті вул. Зінківська з площею Павленківська, чим порушив вимоги п.15.9 (ґ) ПДР України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон № 3353-XII) регулюються ПДР України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону № 3353-XII).

Згідно з п.п."ґ" ч. 2 ст. 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Пункт 15.9 "ґ" ПДР України передбачає, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, вищезазначені положення надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Як убачається зі змісту відеозапису, наявного в матеріалах справи, з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, ОСОБА_1 28.10.2023 здійснив зупинку транспортного засобу BMW 530 XD, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Зінківська з площею Павленківська. Працівник поліції, з`ясувавши особу водія за його водійським посвідченням, роз`яснив останньому його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та строк оскарження постанови. Також, позивачу було повідомлено про суть інкримінованого йому правопорушення.

Таким чином, відповідачем наданий відеозапис з місця події, зафіксований засобом відеозйомки, закріпленим на форменому одязі, який є доказом в адміністративній справі і безпосередньо свідчить про вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Про відеофіксацію зазначено і в оскаржуваній постанові, а тому такі докази апеляційним судом визнаються належними та допустимими.

Отже, відповідачем в повній мірі дотримані вимоги ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а також ст. 268 КУпАП.

Запис з нагрудної камери спростовує доводи позивача про те, що фактично жодного розгляду справи не було, його права, передбачені ст. 268 КУпАП не роз`яснювались, право на отримання правової допомоги забезпечено не було.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2018 по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Також, колегія суддів враховує висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 17.05.2018 по справі № 753/4366/17, згідно з якими, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи скаржника про помилковість висновку суду першої інстанції про обов`язок інспектора проводити заміри для визначення відстані до перехрестя, оскільки, як вбачається зі спірної постанови, інспектор кваліфікував правопорушення позивачем ПДР, як зупинення автомобіля безпосередньо на перехресті, при цьому пункт 15.9 «ґ» ПДР передбачає заборону зупинки на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що відповідачем-2 доведено правомірність дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Оскільки наведені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, задовольняючи вимоги апеляційної скарги відповідача-2, скасовує судове рішення та приймає постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13.02.2024 по справі № 545/4583/23 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова Т.С. Перцова