Справа № 420/23366/23
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/23366/23

Головуючий в І інстанції: Лебедєва Г.В.

Дата та місце ухвалення рішення: 30.11.2023 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Градовського Ю.М.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 31.08.2023 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі № 420/9831/22;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у сумі 96512 гривень 59 копійок у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 31.08.2023 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №420/9831/22.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 31.08.2023 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі № 420/9831/22. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 31.08.2023 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі № 420/9831/22. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 01.12.2021 року старшого сержанта ОСОБА_2 (змінено прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу 21.01.2023 року на Гладишко (свідоцтво про шлюб від 21.01.2023 року), звільнену відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з військової служби в запас Збройних Сил України наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.11.2021 року № 37 о/с, 01 грудня 2021 року виключено зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення.

03.12.2021 року позивач звернулась до командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 19.01.2016 року по 28.02.2018 року, провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 01.12.2021 року.

У липні 2022 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 19.01.2016 року по 28.02.2018 року включно;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 19.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 82255,39 гривень, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.12.2021 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 гривень;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 гривень за період з 01.03.2018 року по 01.12.2021 року включно в сумі 200985,72 гривень із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року у справі № 420/9831/22 вказаний позов ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року, як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 19.01.2016 року по 28.02.2018 року включно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 19.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення базового місяця січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі № 420/9831/22 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в частині залишення без задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.12.2021 року та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.12.2021 року включно скасовано.

Судом апеляційної інстанції у справі № 420/9831/22 ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.03.2018 року по 01.12.2021 року включно, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.12.2021 року включно у сумі 193065 грн. 90 коп., відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.

Як вбачається з виписки з банку ПриватБанк, доданої до позовної заяви, та визнається відповідачем, 31.08.2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 на картковий рахунок позивача перераховано суму 190169,91 грн., комісія 60 грн., призначення платежу виплата згідно з постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі № 420/9831/22.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому позивач просила суд визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2021 року по 30.08.2023 року, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2021 року по 30.08.2023 року у сумі 216211,24 грн., посилаючись на те, що 01.12.2021 року позивача виключено зі списків особового складу та знято зі всіх видів грошового забезпечення військової частини, проте, позивачу при звільненні не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, та вказані виплати відповідачем було здійснено лише 31.08.2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі № 420/23370/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2024 року, вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2021 року по 02.06.2022 року включно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.12.2021 року по 02.06.2022 року включно у розмірі 61774,64 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

У даній справі позивач посилається на допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 31.08.2023 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі № 420/9831/22.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене.

Згідно вимог статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-III від 19.10.2000 року (далі Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.

Статтями 3, 4, 7 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Згідно п.п. 2-5, 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок № 159), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

В позовній заяві у даній справі позивач посилається на те, що 01.12.2021 року її виключено зі списків особового складу та знято зі всіх видів грошового забезпечення військової частини, проте, позивачу при звільненні не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, та вказані виплати відповідачем було здійснено лише 31.08.2023 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі № 420/9831/22 у сумі 190169,91 грн.

Разом з цим, позивач зазначає, що відповідачем не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку із чим, остання звернулась до суду з даним позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що фактична виплата індексації грошового забезпечення на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі № 420/9831/22 відбулась лише 31.08.2023 року.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 31.08.2023 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі №420/9831/22, згідно Закону № 2050-III, Порядку № 159, є протиправною, а тому, відповідач підлягає зобов`язанню нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції помилково не враховані доводи його відзиву на позовну заяву, в якому відповідач зазначав про те, що позивач не зверталась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

З огляду на викладене, оскільки позивач не зверталась із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-III, Порядку № 159, а відповідач не відмовляв у виплаті такої компенсації, відповідач вважає, що право позивача на отримання сум компенсації порушено не було, а тому, звернення позивача до суду з вимогами про стягнення компенсації втрати частини доходу є передчасними.

Відповідач в апеляційній скарзі вказує, що аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.05.2022 року у справі 200/14472/19-а, на яку він посилався у відзиві на позовну заяву.

Надаючи оцінку доводам сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені, зокрема, але не виключно, в постанові від 04 травня 2022 року у справі № 200/14472/19-а, на яку посилається відповідач у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, а також в постанові від 11 травня 2023 року у справі № 460/786/20, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. Відповідно, тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

З огляду на вказане, Верховний Суд дійшов висновку, що саме відмова у виплаті особі компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати свідчить про факт ймовірного порушення суб`єктом владних повноважень права особи на отримання такої компенсації та зумовлює виникнення у такої особи права на захист у судовій юрисдикційній формі, а саме у формі звернення з відповідним позовом до адміністративного суду.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач не зверталась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

В свою чергу, відповідач не відмовляв позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації.

У даній справі позивач просить визнати протиправною саме бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої 31.08.2023 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2023 року у справі № 420/9831/22.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача та визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення.

Проте, судом першої інстанції не враховані наведені висновки Верховного Суду, на які посилався відповідач у відзиві на позовну заяву, та положення ст. 7 Закону № 2050-ІІІ та п. 8 Порядку № 159, згідно яких, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З огляду на те, що у цій справі позивач не зверталась до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку №159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення до суду з цим позовом є передчасним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції при вирішенні справи висновків Верховного Суду та як наслідок щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому, апеляційна скарга у цій частині підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з цим, враховуючи обставини даної справи та наведені висновки апеляційного суду, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині відсутності у позивача права на виплату компенсації втрати частини доходу не підлягають оцінці судом та мають бути відхилені.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 25.03.2024 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: І.О. Турецька