Справа № 388/182/24
Суддя: Кнуров О. А.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 388/182/24
провадження № 2-а/388/4/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

при секретарі судового засідання Поліщук О.В,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправною та скасування постанови № 216266 від 19.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, підписаним та поданим його представником - адвокатом Сааді Р.М, що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 1/24-АВБ від 29.01.2024, що підтверджується ордером про надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1071524 до відповідача Державної екологічної інспекції придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), у якому (позові) просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 216266 від 19.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, винесену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу Остапенко Анни Олександрівни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення у його діях;

- розподілити судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення необґрунтована, безпідставна, не відповідає фактичним обставинам справи. Стверджує, що не здійснює функцій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення

Ухвалою від 05.02.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотання про проведення розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Свої заперечення відповідач обґрунтовував тим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена у встановленому порядку, є законною та не підлягає скасуванню.

Інші заяви по суті справи чи заяви з процесуальних питань до суду не надходили.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надавши оцінку доводам, викладеним у позовній заяві на обґрунтування позовних вимог та у відзиві на позовну заяву на обґрунтування заперечення проти позову, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

На підставі досліджених доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

19.01.2024 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Остапенко А.О., яка діяла від імені суб`єкта владних повноважень - Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), прийнято рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення № 216266, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Зі змісту зазначеної постанова вбачається, що ОСОБА_1 працюючи на посаді начальника відділу житлово-комунального господарства, комунальної власності, транспорту, благоустрою, містобудування, архітектури та капітального будівництва Долинської міської ради порушив ст. 56 Закону України «Про охорону земель», оскільки встановлено порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення, а саме: несанкціоноване сміттєзвалище твердих побутових відходів, яке розташоване иіж м. Долинська та с. Степове.

Посилання на докази, на підставі яких було прийнято зазначену постанову, зміст постанови не містить.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений, зокрема, Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення адміністративного правопорушення та наявності у діянні особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу такого адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Так, посадовою особою відповідача, якою було прийнято оскаржувану постанову ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП.

Положеннями ст. 82 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення.

Для кваліфікації діяння особи за цією статтею необхідно встановити порушення нею вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення.

Окрім того, винна особа має у силу нормативно-правового акта зобов`язаною виконувати вимоги щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення.

Крім того, зазначена правова норма є бланкетною, оскільки відсилає до інших нормативно-правових актів.

За даними оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення у вину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог ст. 56 Закону України «Про охорону земель», що виразилось у тому, що внаслідок несанкціонованого сміттєзвалища твердих побутових відходів ним порушено вимоги щодо збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення.

Положеннями ст. 56 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом.

Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Отже, у вину ОСОБА_1 згідно з обвинуваченням, визнаним посадовою особою Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) доведеним, яке відображається у змісті постанови про накладення адміністративного стягнення, не ставиться у провину порушення конкретного положень нормативно-правового акта, що встановлює вимоги щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення, оскільки правила ст. 56 Закону України «Про охорону земель» таких вимог не встановлюють.

Таким чином ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил, що не встановлюють вимоги щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення, оскільки правила ст. 56 Закону України «Про охорону земель» таких вимог не встановлюють.

При цьому суд наголошує, що для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ст. 82 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно встановити порушення винною особою вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення, ці вимоги мають мати нормативно-правовий характер, тобто бути загального характеру, винна особа повинна бути зобов`язаною їх виконувати у силу якихось нормативно-правових актів, у тому числі локальних або функціональних повноважень, саме правопорушення повинно мати зовнішнє вираження. Сукупність цього становить зміст обвинувачення.

Оскільки згідно з тими обвинуваченнями, що визнані доведеними та відображаються в мотивувальній частині постанови про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення ним вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення, оскільки положення ст. 56 Закону України «Про охорону земель» таких вимог не встановлюють, а також відсутні дані, що доводять його зобов`язання на вчинення таких діянь, суд дійшов висновку про не доведення наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82 КУпАП.

Окрім цього, об`єктивна сторона будь-якого правопорушення характеризується такими ознаками як: місце, час, обстановка вчинення правопорушення, що підлягають доказуванню та обов`язковому встановленню.

Однак, у оскаржуваній постанові взагалі не зазначено коли саме мало місце діяння, тобто не встановлено обов`язкову ознаку об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Щодо відсутності у змісті постанови посилання на докази, на підставі яких її було прийнято судом відзначається, що у справі про адміністративне правопорушення підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності став виключно протокол про адміністративні правопорушення, оскільки посилання на інші докази оскаржувана постанова не містять.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявності належних і допустимих доказів на підтвердження викладеної у ньому події правопорушення, не є достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення, а отже за відсутності достатніх належних та допустимих доказів є неналежним доказом.

Відтак відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують винуватість позивача та які б були покладені в основу і стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим така постанова про накладення адміністративного стягнення щодо позивача є протиправною та підлягає скасуванню.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходила та якими доказами керувалась посадова особа, яка діяла від імені відповідача, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82 КУпАП, на підставі чого встановила факт вчинення зазначеного адміністративного правопорушення та наявності у діянні ОСОБА_1 ознак складу такого правопорушення.

З урахуванням зазначеного суд констатує не доведеність порушення ОСОБА_1 вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення, що свідчить про необґрунтованість оскаржуваної постанови та безпідставне притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП на підставі чого суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи зазначені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі зазначеного, враховуючи встановлення судом недоведеності наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 82 КУпАП, суд констатує, що рішення, прийняте посадовою особою відповідача у формі постанови про накладення адміністративного стягнення від 19.01.2024 № 216266, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення, - є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 139 КАС України, якими, крім іншого, передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі суд дійшов висновку, що понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 536,80 грн., слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) .

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України,

ухвалив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про визнання протиправною та скасування постанови № 216266 від 19.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 19.01.2024 № 216266 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 82 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 82 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2ст. 299 КАС України.

Учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;;

- відповідач - Державна екологічна інспекція придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), місцезнаходження: вул. Героїв АТО, буд. 92, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 501036, .

Суддя О.А. Кнуров