Справа № 280/2384/22
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 березня 2024 року Справа № 280/2384/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та дискримінаційними рішення № 311/С-10 від 06.09.2017 в тій частини, в якій стосується вимог позивачки на отримання пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2017;

дії відповідача, в частини відмови у виплаті позивачці пенсії з 07.10.2009 по 31.08.2017;

бездіяльність відповідача, щодо не виплати недоотриманої пенсії позивачки за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 та зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вчинити певні дії виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 07.10.2009 по 31.08.2017, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних представник позивача зазначив, що Запорізький окружний адміністративний суд в своєму рішенні від 05.06.2018 у справі № 808/871/18, на підставі застосування 6-ти місячного строку звернення з відповідним позовом до суду, встановленого ст. 122, 123 (ст.99, 100 у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) КАС України, вирішив адміністративний позов позивачки в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 включно залишити без розгляду. Стосовно періоду після 01.09.2017, позовні вимоги були розглянуті та задоволені судом. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2018 у справі № 808/871/18 зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01 вересня 2017 року. 20.05.2020 у справі №815/1226/18 Велика Палата ВС (далі «Постанова Великої Палати ВСУ») дійшла висновку, що статті 122, 123 (ст. 99, 100 у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами. Зазначено, що підстави за яких вказана вище частина вимог позовної заяви була залишена без розгляду усунені відповідно до висновків Постанови Великої Палати ВСУ від 20.05.2020, відповідно до яких статті 122, 123 (ст. 99, 100 у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009. 07.02.2022 на прийомі у адвоката Вадима Меламеда в Ізраїлі, позивачці стало відомо, що на підставі Постанови Великої Палати ВСУ від 20.05.2020, вона має право на виплату пенсії з 07.10.2009. На підставі викладеного вище позивачка стверджує, що має право на виплату їй недоотриманої пенсії не тільки з 01.09.2017, а і за період з 07.10.2009 по 31.08.2017, за який вимоги позивачки були залишені без розгляду. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 10 травня 2022 року клопотання представника позивача про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви - задоволено. Продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на строк 10 днів з моменту скасування воєнного стану в Україні. У встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 17 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач знову просить суд зобов`язати відповідача вплатити пенсію позивачці за період з 07.10.2009 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» з проведенням нарахування індексації і компенсації втрати частини доходів. Вважає, що вимога про визнання рішень, дій чи бездіяльності відповідача протиправним не є новою самостійною вимогою, а є похідною від вимоги зобов`язання щодо виплати пенсії позивачці за період з 07.10.2009, яка вже була предметом судової оцінки. Враховуючи наведене, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є постанова суду, що набрала законної сили, наявні усі підстави для закриття провадження у даній справі. Відповідно до Закону України «Про Конституційний Суд України», а також рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 № 15-рп/2000 закони, правові акти або їхні окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. З огляду на зазначене, положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення статті 51 Закону № 1058 втрачають чинність з 07.10.2009, тобто від дати прийняття рішення КСУ № 25- рп/2009. Тобто, рішення КСУ № 25-рп/2009 поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07.10.2009. Звертає увагу суду, що позивачка була усвідомлена про можливість поновлення їй пенсії, починаючи з 07.10.2009, з моменту винесення Рішення Конституційним Судом України № 1/32/2009. Стосовно поновлення нарахування/виплати пенсії зазначено, що позивачка до 2003 року отримувала пенсію за віком. У 2003 році позивачка виїхала за кордон до Ізраїлю на постійне місце проживання. У зв`язку з виїздом позивачки за кордон, виплату їй пенсії було припинено. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2018 у справі №808/871/18, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2018 залишено без змін, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01 вересня 2017 року. Позовні вимоги про відновлення виплати ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 31.08.2017 (включно) залишити без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Представник позивачки звернувся до відповідача заявою від 01.08.2017 про поновлення їй пенсії. Відповідач відмовив позивачці у поновленні їй пенсії за віком, посилаючись на те, що вона виїхала на постійне місце проживання за межі України, відповідно до п.2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та до п.1.5 розділу 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, у зв`язку з тим, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії та до п.2.22 розділу ІІ Порядку та у зв`язку з відсутністю документу, що засвідчує місце реєстрації особи на території України. Крім того зазначено, що позивачу ні поновлювалась, ні нараховувалась пенсія, у зв`язку з чим, у нього відсутні правові підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів. Також зазначено що позивачка постійно мешкає в державі Ізраїль, на території України не проживає, а відповідно за таких обставин відсутні законні підстави щодо виплати проіндексованої пенсії. Крім того, вказує, що згідно чинного законодавства функції по призначенню, перерахунку і виплаті пенсій покладені саме на Пенсійний Фонд України, який здійснює свої повноваження через створенні в установленому порядку територіальні управління. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач до 2003 року отримувала пенсію за віком. У 2003 році позивач виїхала за кордон до Ізраїлю на постійне місце проживання. У зв`язку з виїздом позивача за кордон, виплату пенсії було припинено.

01 вересня 2017 року представник позивача, діючи на підставі довіреності, подав безпосередньо до Центрального об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя особисту заяву позивачки про поновлення пенсії нотаріально посвідчену та апостильовану.

Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 06.09.2017 відмовив у поновленні виплати пенсії згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, та п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вона фактично постійно проживає за межами України в Ізраїлі, реєстрація місця проживання на території України відсутня та в зв`язку з відсутністю механізму виплати пенсій пенсіонерам, які проживають в країнах з якими не укладено договору про пенсійне забезпечення.

Позивач не погодившись з відмовою органу Пенсійного фонду України у поновленні пенсії за віком, звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18, яке набрало законної сили 27 вересня 2018 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком, починаючи з 01 вересня 2017 року. Позовні вимоги про відновлення виплати ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 31.08.2017 (включно) залишено без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач вважає, що підстави за яких вказана вище частина вимог позовної заяви були залишені без розгляду усунені відповідно до висновків Постанови Великої Палати ВСУ від 20.05.2020, відповідно до яких статті 122, 123 (ст. 99, 100 у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.

07.02.2022 на прийомі у адвоката Вадима Меламеда в Ізраїлі, позивачу стало відомо, що на підставі Постанови Великої Палати ВСУ від 20.05.2020, вона має право на виплату пенсії з 07.10.2009.

Після усунення підстав, з яких позовні вимоги позивача стосовно виплати недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 були залишені судом без розгляду, позивач звернулась з даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, обставини щодо наявності права ОСОБА_1 на поновлення виплати пенсії встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18, яке набрало законної сили 27 вересня 2018 року, та не є спірними в межах наданої справи, а відтак, в силу ч.4 ст.78 КАС України, судом не досліджуються.

Натомість, в межах даної справи спірним є строк, з якого позивач має право на поновлення виплати пенсії, позовні вимоги щодо якого, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18 залишено без розгляду.

Підставою для залишення без розгляду частини позовних вимог став пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

Разом з цим, згідно із ч.4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Отже, процесуальним законом передбачена можливість повторного звернення до суду із позовом, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Так, у постанові від 20.05.2020, справа №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що статті 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009. Зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.

Такий висновок Великої Палати Верховного Суду є застосовним при розгляді подібних справ і щодо статей 122, та 123 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), які за змістом є аналогічними статтям 99, 100 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

Тобто, підстави з яких позовні вимоги ОСОБА_1 , в частині заявлених вимог за період з 07.10.2009 по 31.08.2017, були залишені без розгляду, є усунутими, що, в свою чергу, дає право позивачу на звернення до адміністративного суду з цими позовними вимогами в загальному порядку.

Відтак, з огляду на те, що обставини щодо наявності права ОСОБА_1 на поновлення виплати пенсії встановлено рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року по справі №808/871/18, яке набрало законної сили 27 вересня 2018 року та не є спірними в межах наданої справи, а обставин, з яких позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 є усунутими, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, суд зазначає про передчасність вимог щодо нарахування індексації та компенсації втрати частини доходів, оскільки відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, а з огляду на те, що виплату пенсії за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 не здійснено, питання щодо нарахування індексації пенсійним органом не вирішувалось то, відповідно задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити недотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 31.08.2017 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з характеру та кількості задоволених позовних вимог, документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір у розмірі 793,92 грн, який підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань.

За подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією від 11.01.2024.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини 3 статті 4 Закону №3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн).

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовну заяву подано за допомогою системи «Електронний суд», позивачу за звернення до суду з вищевказаною позовної заявою належало сплатити судовий збір в розмірі 793,92 грн.

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір в розмірі 793,92 грн.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 90, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити недотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 31.08.2017, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 793,92 грн (сімсот дев`яносто три гривні 92 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова