Справа № 509/213/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 509/213/22

Перша інстанція: суддя Бочаров А.І.,

повний текст судового рішення

складено 05.02.2024, м. Овідіополь

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) на рішення Овідопольського районного суду Одеської області від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) та просив визнати протиправними та скасувати:

- постанову від 08.09.2021 року №002464 про накладання на ОСОБА_1 штрафу у сумі 1700,00 грн. за правопорушення, передбачене ст.52 КУпАП;

- постанову від 13.10.2021 року №002469 про накладання на ОСОБА_1 штрафу у сумі 765,00 грн. за правопорушення, передбачене ст.188-5 КУпАП.

Рішенням Овідопольського районного суду Одеської області від 05 лютого 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 серпня 2021 року Державною екологічною інспекцією південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) був складений акт №51 за результатами проведення заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства у сфері поводження з відходами Дальницькою сільською радою Овідіопольського району Одеської області в частині здійснення делегованих повноважень органу виконавчої влади, яким було встановлено несанкціоноване сміттєзвалище з твердих побутових та будівельних відходів, перегнилого сухостою, трави, яке розташоване на території Дальницької сільської ради (за межами населеного пункту) на відстані 2,1 кв від приміщення сільської ради в бік с.Санжійка, з лівого боку автошляху Т1641, біля земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0579 за географічними координатами 46.231226, 30.557484.

26.08.2021 року Державною екологічною інспекцією південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) був виданий припис №396, яким Дальницьку сільську раду було зобов`язано забезпечити в повному обсязі ліквідацію вказаного несанкціонованого сміттєзвалища побутових відходів в строк до 26.09.2021 року.

30.08.2021 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища Південно-Західного округу Чебан К.І. складено протокол № 002464 у відношенні ОСОБА_1 , на підставі якого 08.09.2021 року винесено постанову №002464 у відношенні ОСОБА_1 про накладання адміністративного стягнення за статтею 52 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Зі змісту протоколу та постанови вбачається, що позивач допустив утворення, розташування, незабезпечення ліквідації у встановленому порядку несанкціонованого сміттєзвалища побутових, будівельних та промислових відходів на території Дальницької сільської ради (за межами населеного пункту), на відстані 2,1 км від приміщення сільської ради в бік с. Санжійка, з лівого боку автошляху Т1641, біля земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0579 за географічними координатами 46,231226,30,557484, що призвело до забруднення земель.

Також, 07.10.2021 року державним інспектором з охорони навколишнього середовища Південно-Західного округу Чебан К.І. складено протокол №002469 у відношенні ОСОБА_1 , на підставі якого 13.10.2021 року винесено постанову №002469 відносно позивача про накладання адміністративного стягнення за статтею 188-5 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 765 грн.

Вирішуючи справу по суті, суд 1-ї інстанції виходив з того, що під час винесення постанов про накладання адміністративного стягнення державним інспектором грубо порушено вимоги чинного законодавства, а саме норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постанови про накладання адміністративних стягнень на ОСОБА_1 підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як слідує зі змісту вимог ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. У свою чергу, перебіг процесуального строку, згідно з приписами ст.120 КАС України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, останнім же днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року AFFAIRE PEREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE №116/1997/900/1112).

Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" (рішення від 4 грудня 1995 року у справі Белле проти Франції (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Апеляційний суд вважає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем, в даному випадку, був пропущений встановлений законом строк звернення до суду із цими позовними вимогами, та при цьому не зазначено поважних причин пропуску такого строку, а також не надано доказів, які б підтверджували наявність цих поважних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав спірні постанови про накладення адміністративного стягнення 14.09.2021 року та 23.10.2021 року, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення з позначкою «вручено особисто» (а/с 85, 88).

Отже, з урахуванням вимог ст.286 КАС України, останнім днем оскарження до суду постанов про притягнення до адміністративної відповідальності є 24.09.2021 року та 03.11.2021 року відповідно, проте, позовна заява, згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції, була подана 14.01.2021 року, тобто поза межами строку звернення до суду у даній категорії справ.

Зазначені обставині були залишені поза увагою суду першої інстанції.

При цьому, будь-яких поважних причин поновлення строку звернення до суду та відповідних доказів позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно ст.ст.238, 240 КАС України.

Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч.3,4 статті 123 цього Кодексу.

Зокрема, згідно до ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Водночас, ч.4 ст.123 КАС України передбачено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, а тому висновок суду 1-ої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову є помилковим.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) задовольнити частково.

Рішення Овідопольського районного суду Одеської області від 05 лютого 2024 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) про визнання протиправними та скасування постанов залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук