Справа № 591/4613/23
Суддя: Ніколаєнко О. О.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4613/23
Провадження № 2-а/591/37/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді Ніколаєнко О.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Суми справу № 591/4613/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою від 06.06.2023 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв?язку з тим, що він, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку на виїзді з прилеглої території та не пред`явив посвідчення водія у спосіб, який дає змогу поліцейському з ним ознайомитись, чим порушив п. 2.1 ПДР. Вважає цю постанову протиправною.

Зазначає, що дійсно рухався по вул. Шевченка у м. Суми та був зупинений працівниками патрульної поліції, що стояли на тротуарі, повідомили йому що він порушив правила зупинки та стоянки транспортного засобу. Повідомив співробітникам поліції, що ніде не зупинявся, а тому правил не порушував, на його пояснення поліцейські не звернули увагу та почали вимагати документи для перевірки, на що позивач повідомив, що документи у нього з собою, але він їх пред`явить після ознайомлення з доказами вчинення правопорушення. Таких доказів позивачу надано не було. В матеріалах справи відсутні докази порушення позивачем п. 15.9.и ПДР, відносно позивача не виносилась постанова про притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки. З огляду на незаконну зупинку автомобіля, яким керував позивач вважає постанову незаконною.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора УПП в Сумській області Дерев`янко Олени Юріївни серії БАД №077182 від 06.06.2023, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 19.06.2023, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував. Пояснив що 25.05.2023 працівниками поліції було відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зупинено позивача, оскільки автомобіль, яким він керував, здійснив зупинку на виїзді з прилеглої території, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зупинка транспортного засобу позивача була на законних підставах. З метою перевірки інформації про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення інспектор попросила надати для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб. Позивач не пред`явив дані документи. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладався та відбувся 06.06.2023, винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Зазначає, що постанова є правомірною, просить відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою серії БАБ №077182 від 06.06.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 450 грн. Відповідно до змісту постанови 25.05.2023 у м. Суми по вул Шевченка позивач здійснював керування транспортним засобом Renault Kangoo ВМ 1654 CІ здійснив зупинку на виїзді з прилеглої території та на неодноразову вимогу поліцейського надати документ не пред`явив у спосіб, який дає можливість з ним ознайомитись посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.4а ПДР. За такі дії передбачена відповідальність за ст. 126 ч. 1 КУпАП. Додатком до постанови вказано відеозапис з нагрудних бодікамер, пояснення, клопотання, повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції (а.с. 4).

Відповідно до наданих відеозаписів співробітниками УПП було зупинено транспортний засіб, яким керував позивач та повідомлено, що ним було здійснено зупинку транспортного засобу на виїзді з прилеглої території та висадку пасажира. Позивач повідомив, що не зупинявся на виїзді з прилеглої території. На вимогу поліцейських відмовився надавати посвідчення водія транспортного засобу та реєстраційний документ на транспортний засіб, мотивуючи відмову тим, що зупинка транспортного засобу була здійснена співробітниками поліції незаконно. Пред`явив паспорт громадянина України. За клопотанням позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення було перенесено. Справу було розглянуто у приміщенні УПП в Сумській області.

Приписами п. 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", на який посилається відповідач в обгрунтування правомірності зупинки, передбачено право працівника поліції зупинити транспортний засіб якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі №161/7068/16-а.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач зазначає, що автомобіль, яким керував позивач, зупинено у зв`язку з невиконанням позивачем вимог п. 15.9 ПДР, оскільки він зупинив транспортний засіб на виїзді з прилеглої території та за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Факт порушення особою вказаних Правил дорожнього руху в оскаржуваній постанові відповідачем відображено, однак його не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Із врахуванням того, що відповідачем не доведено, що зупинення транспортного засобу обумовлено недотриманням водієм (позивачем) вимог ПДР України, то у нього відсутні підстави підстави для застосування до позивача санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 545/3654/16-а.

Доказів того, що відповідачем складено відносно позивача постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП до суду не надано. Враховуючи недоведення відповідачем наявності підстав для зупинки транспортного засобу, вимога співробітника патрульної поліції пред`явлення водієм документа, що посвідчує право керування транспортним засобом та реєстраційного посвідчення на транспортний засіб, а відтак, і накладення на позивача адміністративного стягнення у зв`язку з непред`явленням таких документів є незаконною.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем таких доказів не надано. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено складу та події правопорушення, порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв?язку суд визнає оскаржувану постанову такою, що винесена протиправно а відтак, вона підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. На підтвердження понесених витрат надано копію до даткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги, відповідно до змісту якої адвокатом надається правова допомога у зв`язку з оскарженням постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №077182. Розмір гонорару є фіксованим та становить 1000 грн., гонорар сплачується у триденний термін після підписання даної угоди та у разі несплати гонорару у визначений строк договір вважається розірваним.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З наданої додаткової угоди вбачається, що послуги з надання правової допомоги надаються у зв`язку з оскарженням постанови серії ЕАС №077182, разом з цим, предметом спору у даній справі є правомірність постанови серії БАД №077182. Суду не надано жодних інших доказів, які б надавали суду можливість встановити, що правова допомога позивачу надавалась саме з приводу оскарження постанови серії БАД №077182 (договір про надання правової допомоги, акт приймання передачі наданих послуг, детальний опис наданих послуг та виконаних робіт, платіжні документи, які б підтверджували оплату наданих послуг, тощо). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено розміру витрат на послуги адвоката у цій справі. Заявлене клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департамента патрульної поліції, як юридичної особи, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн., сплачений при зверненні до суду

Керуючись ст. ст.5,8,14,22,72-79,136,139,211,220,241-246,250,271,286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в в Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 077182 від 06.06.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження м. Київ, вул.Федора Ернеста, 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 536,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25.03.2024.

Суддя О.О.Ніколаєнко