Справа № 541/4420/23
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 541/4420/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій просив: визнати дії, що призвели до порушення конституційних прав на отримання основного розміру пенсії відповідно до коефіцієнтів заробітної плати і стажу протягом 2004-2023 років протиправними та зобов`язання відшкодувати неотримані пенсійні виплати.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19.12.2023 року справу передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), витребувано докази.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що своїми діями відповідач порушив конституційне право позивача на отримання основного розміру пенсії відповідно до коефіцієнтів заробітної плати і стажу протягом 2004-2023 років. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на отримання пенсії в належному розмірі, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

У наданому до суду відзиві відповідач позов не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Свою позицію мотивував тим, що із 1 березня 2023 року проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на коефіцієнт 1,197, як це передбачено абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році". Протягом 2004 - 2022 років здійснювалися перерахунки пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Вважає, що перерахунки пенсії позивача здійснювалися згідно норм чинного законодавства та відповідно до документів пенсійної справи.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 16.02.2002 року.

Із 1 березня 2023 року позивачу проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на коефіцієнт 1,197, згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році". Розмір пенсії із 01.03.2023 року становить 11105,81 грн., в тому числі: 10641,71 грн. - розмір пенсії за віком (ст.27) (7405,03 грн.*3,19944 * 0,44917); 397,67 грн. - доплата за 19 років понаднормативного стажу (ст.28 ч.1. абз.2); 66,43 грн. - підвищення дітям війни.

Листом від 08.05.2023 року № 1600-0213-8/33581 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 про те, що при обчисленні розміру пенсійної виплати ОСОБА_1 взято до уваги страховий стаж тривалістю 44 роки 11 місяців 15 днів (стаж враховано по 17.05.2008 рік), коефіцієнт страхового стажу - 0,44917. Із 1 березня 2023 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на коефіцієнт 1,197, як це передбачено абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 року №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році". Протягом 2004 - 2022 років здійснювалися перерахунки пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно вчинялися дії, що призвели до порушення прав на отримання основного розміру пенсії відповідно до коефіцієнтів заробітної плати і стажу протягом 2004-2023 років, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, звернувшись 18.12.2023 до суду з позовною заявою, позивачем було пропущено встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк для звернення до суду з відповідною позовною заявою щодо позовних вимог за період з 2004 року по 18.06.2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України у випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Позивачем заявлено клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строків звернення до суду, позивач вказує, що йому знадобилося багато часу для зібрання доказів на підтвердження протиправності дій відповідача під час здійснення перерахунку його пенсії.

З цього приводу суд зазначає, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У рішенні у справі "Рябих проти Росії" (980_172) (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. 52, ECHR 2003-X) Європейський Суд з прав людини визначився, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту п. 52 рішення "Устименко проти України" випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення п.1 ст.6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

Суд враховує, що підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У вирішенні питання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду суд звертає увагу на наявність факту суттєвого пропуску встановленого законом 6 місячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом у цій категорії справ.

Позивачем не надані суду належні докази, які підтверджують об`єктивну неможливість звернення позивача з цим позовом у строк, встановлений законом.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що призвели до порушення конституційних прав на отримання основного розміру пенсії відповідно до коефіцієнтів заробітної плати і стажу за період з 2004 року по 18 червня 2023 року слід залишити без розгляду.

Щодо решти позовних вимог ОСОБА_1 суд дійшов до наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У положеннях статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" встановлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.

Суд зазначає, що відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124, підвищенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року з урахуванням його підвищення відповідно до цього Порядку починаючи з 2019 року до року, що передує року проведення перерахунку, на коефіцієнт збільшення для індексації пенсій. Таким чином, у 2023 році підвищенню підлягає показник середньої заробітної плати 6186,32 грн., який утворився внаслідок підвищення показника середньої заробітної плати 3764,40 грн. на коефіцієнти 1,17; 1,11; 1,11; 1,14 (показники підвищення пенсій у 2019 - 2022 роках).

З 01.03.2023 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році здійснено індексацію пенсії автоматизованим способом шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на коефіцієнт 1,197, розмір пенсії позивача склав - 11105,81 грн., в тому числі: 10641,71 грн. - розмір пенсії за віком (ст.27) (7405,03 грн.*3,19944 * 0,44917); 397,67 грн. - доплата за 19 років понаднормативного стажу (ст.28 ч.1. абз.2); 66,43 грн. - підвищення дітям війни.

Враховуючи зазначене, в діях відповідача відсутня протиправність, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині позовних вимог про визнання незаконними дій, що призвели до порушення конституційних прав на отримання основного розміру пенсії відповідно до коефіцієнтів заробітної плати і стажу, за період з 2004 року по 18 червня 2023 року залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко