Справа № 456/943/24
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про передачу адміністративної справи до іншого адміністративного суду

25 березня 2024 рокусправа № 456/943/24 м. Львів
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Качур Р.П. одержала позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права на утримання одноразової грошової допомоги -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовом, в якому просить позбавити відповідача права на отримання частини одноразової допомоги, яка виплачується сім`ям військовослужбовців, які померли внаслідок поранення під час захисту Батьківщини, після смерті сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.02.2024 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права на утримання одноразової грошової допомоги передано (за підсудністю) на розгляд Львівського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано рішенням Жидачівського районного суду від 29.09.1999 року, з березня 1998 року проживає з позивачкою окремо, не підтримуємо жодних відносин. Повідомила, що у зареєстрованому шлюбі проживали з 25.10.1997 року, у листопаді цього ж року, завагітніла і 16.08.1998 року народила сина, ОСОБА_3 , який 05.04.2022 року загинув у віці 23-ох років: поранення і причина смерті - пов`язані з захистом Батьківщини. Вказав, що відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», сім`ям загиблих осіб виплачується одноразова грошова допомога. Відповідно до закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що допомога розподіляється рівними частинами на всіх отримувачів, а це: дружина (чоловік), діти, батьки. Позивачка стверджує, що оскільки у сина не було сім`ї, він не був одружений, не було дітей, то ця допомога повинна розподілятися між нею та відповідачем. При цьому вважає, що відповідач повинен бути позбавлений такої допомоги у зв`язку з тим, що залишив її вагітну сином, не забрав з пологового будинку без поважної причини і протягом 6-ти місяців не виявляв до дитини батьківського піклування. Також зазначила, що відповідач не тільки протягом 6-ти місяців не виявляв до сина батьківського піклування, але й протягом всього його життя навіть жодного разу не бачив сина від дня його народження, не приймав жодної участі ні у його виховання, ні у матеріальному забезпеченні дитини.

Вказала, що 17 листопада 2022 року, направила відповідачеві досудову пропозицію, щодо добровільної відмови від отримання допомоги однак, останній не відреагував. Зазначила, що оскільки чинним законодавством не передбачено підстав для позбавлення членів сім`ї права на отримання своєї частки, то вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію права закону щодо таких випадків, зокрема Сімейного Кодексу України - ст. 164, підстав позбавлення батьківських прав або Цивільного Кодексу України - ст. 1224.

Крім того повідомила, що 28 листопада 2022 року звернулася до Стрийського міськрайонного суду з позовною заявою аналогічного змісту порядку цивільного судочинства. Ухвалою суду від 08 травня 2023 року (справа № 456/4135/22) провадження у справі було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 225 ЦПК України, оскільки ця справа не підлягає розгляду порядку цивільного судочинства. У описовій частині ухвали суд зазначив, що такі справи підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства. Таким чином звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 6 частини 1 вказаної статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до СК України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану врегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 168, зокрема абз. 1 пункту 2 вказаної постанови установлено, що сім`ям загиблих осіб виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених уст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.05.2023 у справі № 456/4135/22 провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі І-го відділення (м. Жидачів), про позбавлення права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, - закрито на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У свою чергу, суд зазначає, що спір у цій справі опосередковано пов`язаний із публічно-правовими відносинами, однак таким не є. Як зазначено судом, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою публічного характеру правовідносин є суб`єктний склад таких відносин. Так, в публічно-правовому спорі обов`язковою стороною спору є суб`єкт владних повноважень (або органу місцевого самоврядування чи інша особа, яка виконує стосовно іншої сторони владно-управлінську функцію). У межах спірних правовідносин сторонами є фізичні особи, що свідчить про відсутність основної ознаки публічного спору відсутність визначеного ч. 1 ст. 5 КАС України суб`єктного складу правовідносин.

Крім того, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Позов ОСОБА_1 фактично є спором про право на майно (грошові кошти), на які, як зазначила позивачка, мають право як позивачка так і відповідач. З цього суд дійшов висновку, що у цьому випадку має місце саме приватноправовий спір.

Вказані висновки суду зумовлені зокрема відсутністю інструменту захисту у суду в розумінні ч. 2 ст. 245 КАС України.

Так, відповідно до вказаної норми у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю;

7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян;

8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян;

8-1) заборону політичної партії та передачу майна, коштів та інших активів політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави;

10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання;

12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства;

13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Отже, вказаною нормою не передбачено такого способу захисту порушеного права особи, як позбавлення права іншої особи.

При цьому, суд зазначає, що у випадку розгляду справи Львівським окружним адміністративним судом, як судом першої інстанції, буде порушено принцип розгляду справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, гарантування якого визначено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 24 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006, заяви № 29458/04 та № 29465/04, фраза «встановленого законом» викладена в частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Таким чином, поданий адміністративний спір підлягає розгляду Стрийським міськрайонним судом Львівської області як спір про право цивільне. При цьому Стрийський міськрайонний суд Львівської області у цій справі є повноважним судом, в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Статтею 29 КАС України визначені підстави та порядок передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого.

Пунктом 2 частини першої статті 29 КАС України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, зокрема, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено (ч. 6 ст. 29 КАС України).

Згідно з ч. 8 ст. 29 КАС України, передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Відтак, ураховуючи вищезазначене, справу слід передати на розгляд до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Керуючись ст.ст. 26, 29, 171, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суддя -

УХВАЛИЛА:

1. Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права на утримання одноразової грошової допомоги передати на розгляд Стрийському міськрайонного суду Львівської області.

2. Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у п`ятнадцятиденний строк з дати її складення.

Суддя Р.П. Качур