Справа № 189/525/24
Суддя: Степанова О. С.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 189/525/24
РІШЕННЯ

іменем України

25.03.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Степанової О.С.

за участю секретаря Комеристої І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ГУНП в Рівненській області про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції ГУНП в Рівненській області про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.02.2024 року, керуючи автомобілем "SKODA OCTAVIA" д.н. НОМЕР_1 він рухався автомобільною дорогою в м. Сарни Рівненської області. Приблизно о 17.30 год. його було зупинено працівником управління патрульної поліції ГУНП в Рівненській області сержантом поліції ОСОБА_2 . Причиною зупинки стало те, що на номерному знаку автомобіля, яким керував позивач, була металева сітка. В ході перевірки документів працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2023 року по справі №175/7477/23 його позбавлено права керування автомобілем строком на 1 (один) рік. На що позивач пояснив, що дійсно, 08.09.2023 року в м. Краматорськ Донецької області на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, однак, до суду його не викликали, судове рішення по вказаній справі він не отримував, а тому, дізнався про його існування зі слів інспектора. Незважаючи на пояснення позивача, працівником управління патрульної поліції ГУНП в Рівненській області сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1382427, де ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП. Позивач вважає, що вказана постанова винесена незаконно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, так як суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП передбачає вину у формі прямого умислу, тобто, суб`єкт правопорушення повинен не тільки керувати транспортним засобом, а й розуміти, що його було позбавлено права керувати ним. Доказом того, що позивач неналежним чином був повідомлений про те, що його було позбавлено права керування транспортним засобом є те, що 08.02.2024 року ним було подано клопотання до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про ознайомлення з матеріалами справи та надання копії постанови по справі №175/7477/23 від 17.11.2023 року. На підставі вказаного клопотання тільки 08.02.2024 року він отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Також в тексті самої постанови №175/7477/23 від 17.11.2023 року не зазначено, що його було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №175/7477/23 від 17.11.2023 року. В зв`язку з чим, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1382427 від 05.02.2024 року, де ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП і зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2024 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов.

Так, представник відповідачв направив до суду відзив на позовну заяву в обґрунтування якого посилався на вимоги ПДР України, КУпАП, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух», Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395. В поданому відзиві представник відповідача зазначив, що з відеозапису export-dow1s та фотоматеріалів з місця події вбачається те, що на номерному знаку транспортного засобу, яким керував позивач, міститься решітка, тобто сторонній предмет, який не передбачений конструкцією номерного знаку та який ускладнює ідентифікацію номерного знаку. Номерні знаки повинні відповідати ДСТУ 4278:2012 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування», закріплюватися в установлених місцях і читатися на відстані не менше 20 м. Застосування оргскла, плівок, металічних сіток для прикриття номерних знаків від механічних пошкоджень нормативними документами, чинними у сфері безпеки дорожнього руху не передбачено. Таким чином, склад правопорушення ч.1 ст.121-3 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію. Отже, предметом дослідження у даній справі є факт закриття номерного знаку стороннім предметом. Як вбачається з фотознімка, номерний знак транспортного засобу дійсно був закритий металевою сіткою. Крім того, постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень, де зазначається, що рішення набрало законної сили 28 листопада 2023 р. та було направлено копію постанови Дніпропетровським районним судом на виконання ОСОБА_1 та начальнику відповідного відділу поліції. Проте, всупереч накладеному адміністративному стягненню позбавленню права керування транспортними засобами на один рік, в цей період, а саме 05.02.2024 року, позивач керував транспортним засобом. Згідно частини 4 статті 78 КАСУ - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, поліцейськими виявлено та встановлено факт керування позивачем автомобілем, та останній позбавлений права керування транспортними засобами, а відтак в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вважає адміністративний позов про скасування постанови про адміністративне порушення таким, що не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та ч.4 ст.126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, ОСОБА_1 намагається уникнути адміністративної відповідальності. З огляду на викладене, поліцейський виявив порушення, на яке належним чином відреагував, а під час розгляду справи заслухавши пояснення позивача прийняв рішення, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення серії ЕНА №1382427 від 05.02.2024 року, яка є законною та обґрунтованою і правові підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволені позову просить відмовити за безпідставністю вимог.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 05.02.2024 року серії ЕНА №1382427, винесеною працівником управління патрульної поліції ГУНП в Рівненській області сержантом поліції ОСОБА_2 . ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст.126 та ч.1 ст.121-3 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн. (а.с.4).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 05.02.2024 року о 16:44 год. в м. Сарни по вул. Європейська, 70 водій ОСОБА_1 керував автомобілем "SKODA OCTAVIA" д.н. НОМЕР_1 з номерним знаком, який закритий стороннім предметом (металева сітка) та при цьому перебував особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами на основі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №175/7477/23 від 17.11.2023 року, чим порушив п.2.1 «а» та п.2.9. «в» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що правомірність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 05.02.2024 року серії ЕНА №1382427 в частині ч.1 ст.121-3 КУпАП позивач не оспорює.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9).

Відповідно до п. 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.4.а. ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом достовірно встановлено, що постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №175/7477/23 від 17.11.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.6).

За правилами ч. 4 ст. 291 КУпАП, вищезазначена постанова набрала законної сили 28 листопада 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115016249).

Відповідно до положень ч.ч. 4, 6 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно положень ч. 2 ст. 317-1 КУпАП, особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. При цьому вказаною нормою закону передбачено початок строку, з якого особа вважається такою, що позбавлена права керування транспортним засобом.

Відтак, станом на 05.02.2024 року ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, суд приходить до чіткого переконання, що позивачем було допущено порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом без посвідчення водія, оскільки він був позбавлений права керування, а тому був обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч.4 ст.126 КУпАП.

Зважаючи на приведені положення законодавства та зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а оскаржена у даній справі постанова про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, як того вимагає стаття 19 Конституції України.

Крім того, обставину, що позивач не знав, що відносно нього винесена постанова про позбавлення його права керування транспортними засобами, суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а отже мав можливість відстежувати дату, час та місце судового засідання.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд, наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, ч.4 ст.161 КАС України передбачає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оскаржуваній постанові, тому доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є необґрунтованими.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем було надано до суду докази в підтвердження наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.

Таким чином, дослідивши повно, всебічно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність та взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини у справі, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, то не підлягає відшкодуванню сплачений ним при зверненні до суду судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250- 251, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ГУНП в Рівненській області про скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Апеляційна скарга на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України, у відповідності до ч.4 цієї статті, може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя: О.С. Степанова

25.03.2024