Справа № 380/9098/21
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

22 березня 2024 рокусправа №380/9098/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження питання про закриття провадження в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

на розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неповної виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік включно;

- зобов`язати відповідача здійснити донарахування та доплату позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік включно у розмірі 10810,99 грн;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 26 травня 2012 до 07 липня 2017 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 26 травня 2012 до 07 липня 2017 року;

В обґрунтування позовних вимог вказує, що з травня 2012 року проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що на виконання рішення суду відповідач нарахував та виплатив позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Позивач не погоджується із сумою нарахованої йому компенсації, відтак звернувся до суду з цим позовом.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді від 08.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказує, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №380/7623/20 виконано, та позивачу нараховано і виплачено грошову компенсацію за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій.

Ухвалою суду від 17.03.2022 провадження у справі №380/9098/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії зупинено до припинення перебування військової частини НОМЕР_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвалою суду від 01.05.2023 поновлено провадження у справі №380/9098/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 20.06.2023 витребувано у військової частини НОМЕР_1 відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 у 2017 році, з врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, тощо).

Витребувані матеріали надійшли до суду 01.03.2024 під вхідним номером 16372.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира військової частини від 07.07.2017 №141 позивача з 07.07.2017 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №380/7623/20 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 07.07.2017 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2015 по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 07.07.2017.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №380/7623/20 позивачу виплачено 9862,25 грн грошової компенсації.

Не погоджуючись, зокрема, із наведеною сумою компенсації, позивач звернувся до суду з цим позовом.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом другим частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

За змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а.

Як встановлено судом, згідно з наказом командира військової частини від 07.07.2017 №141 позивача з 07.07.2017 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №380/7623/20 визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 07.07.2017 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2015 по 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 07.07.2017.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №380/7623/20 позивачу виплачено 9862,25 грн грошової компенсації.

Зі змісту позовної заяви висновується, що позивач не погоджується з розміром виплаченої йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Суд зауважує, що згідно з розрахунком грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, долученим відповідачем до відзиву, при нарахуванні позивачу компенсації відповідачем враховано грошове забезпечення у розмірі 7151,75 грн. Водночас згідно з довідкою про доходи від 24.02.2024 №4022/3, місячне грошове забезпечення позивача станом на липень 2017 року (без урахуванням одноразових видів грошового забезпечення) становило 13 263,82 грн.

Наведене і зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Однак, суд наголошує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №380/7623/20 безпосередньо передбачено обов`язок відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 07.07.2017.

Відтак, позовні вимоги позивача в частині щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неповної виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік включно та зобов`язання відповідача здійснити донарахування та доплату позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік включно у розмірі 10810,99 грн фактично спрямовані на виконання іншого судового рішення, яке набрало законної сили, а саме рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.11.2020 у справі №380/7623/20.

Відтак варто зазначити, що позивач у цій частині позовних вимог обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності, не погоджуючись з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення суду. Проте ці спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Статтею 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд зазначає, що вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неповної виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік включно та зобов`язання відповідача здійснити донарахування та доплату позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік включно у розмірі 10810,99 грн фактично спрямовані на виконання рішення суду від 20.11.2020 у справі №380/7623/20 та можуть бути заявлені відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження дій рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач не погоджується з розміром грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, нарахованої на виконання судового рішення, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із відповідною заявою, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Оскільки позивач не сплачував судового збору за подання таких позовних вимог, то підстави для розподілу судового збору відсутні.

Докази понесення сторонами у справі інших судових витрат відсутні, а тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 238, 239, 255, 293, 295 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії закрити в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неповної виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік включно та зобов`язання відповідача здійснити донарахування та доплату позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2017 рік включно у розмірі 10810,99 грн.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. ст. 293-297 КАС України.

СуддяСидор Наталія Теодозіївна