Справа № 600/3309/23-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/3309/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

25 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

04.03.2024 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

12.03.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 січня 2024 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі. В державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» перебуває з 10.04.2022 року.

Згідно протоколу №8 засідання комісії щодо організації роботи з профілактики та попередження членоушкоджень та самогубств від 04 липня 2022 року вирішено поставити на профілактичний облік, як особу схильну до самогубства та членоушкодження засудженого ОСОБА_1 .

Підставою для прийняття вказаного рішення слугував рапорт психолога відділу СВПР, відповідно до якого, ОСОБА_1 проявляє чіткі суїцидальні тенденції, про що свідчить поведінка ув`язненого, також під час обходу камерних приміщень заявив, що нанесе собі тілесні ушкодження.

Вважаючи дії Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо поставлення його на профілактичний облік як особу схильну до членоушкодження та самогубства протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 13-1 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Пунктом 1 частини другої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до частини десятої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, дана справа підлягає розгляду Чернівецьким окружним адміністративним судом (як судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання) за правилами адміністративного судочинства.

Засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду (частина 3 статті 63 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду (частини 1, 2 статті 7 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічною позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08.08.2018 року № 2823/5 (далі - Правила), які є обов`язковими для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

У відповідності до пункту 1 розділу XXIII Правил нагляд за засудженими є системою заходів, спрямованих на забезпечення відбування та виконання кримінальних покарань у виді обмеження та позбавлення, довічною позбавлення волі та арешту шляхом цілодобового і постійного контролю за поведінкою засуджених у місцях їх проживання та праці, попередження та припинення з їх боку протиправних дій, забезпечення вимог ізоляції засуджених та безпеки персоналу установ виконання покарань.

З метою підтримання належного правопорядку в установах виконаним покарань, попередження кримінальних або інших правопорушень серед засуджених здійснюється комплекс спеціальних профілактичних заходів щодо виявлення, постановки на облік та організації нагляду за особами. схильними до вчинення правопорушень (абзац 6 пункту 1 розділу XXIII Правил).

Згідно абзацу 7 пункту 1 розділу XXIII Правил виявлення та постановка на профілактичний облік засуджених, які вчинили правопорушення або мають намір їх вчинити, здійснюються працівниками оперативного підрозділу шляхом досконалого вивченим матеріалів особових справ засуджених, перевірки відомостей щодо їх поведінки в ізоляторах тимчасового тримання, слідчих ізоляторах. лікарняних закладах, закладах охорони здоров`я тощо, документації, у якім фіксуються порушення режиму, перегляду кореспонденції, а також інформації працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Індивідуальна профілактична робота із засудженими, які перебувають на профілактичних обліках, здійснюється цілеспрямовано, планомірно. диференційовано з урахуванням особистості правопорушника, характеру і ступеня його соціальної занедбаності, небезпеки вчиненого злочину та інших особливостей, то мають значення для правильного вибору методи і заходів впливу (абзац 8 пункту 1 розділу XXIII Правил).

Відповідно до абзацу 9 пункту 1 розділу XXIII Правил у разі переведення засудженого, який перебуває на профілактичному обліку, до іншої установи виконання покарань працівник оперативного підрозділу долучає до його особової справи відповідні довідки-орієнтування із зазначенням підстави та строку перебування на обліку.

Абзацом 10 пункту 1 розділу XXIII Правил постановка на профілактичний облік та зняття з профілактичної о обліку здійснюються комісійно па підставі достатніх даних про зміну поведінки засудженого. Підготовку матеріалів на постановку па профілактичний облік та зняття з профілактичного обліку здійснює працівник оперативного підрозділу з урахуванням пропозицій працівників підрозділів соціально-виховної та психологічної роботи та нагляду і безпеки.

Суд зауважує, що предметом оскарження в даній справі є протокол №8 засідання комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо організації роботи з профілактики та попередження членоушкоджень та самогубств від 04.07.2022 року в частині поставлення на профілактичний облік ОСОБА_1 як особи схильної до самогубства та членоушкодження.

Пунктом 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2021 року у справі №9901/286/19 визначено правову природу індивідуально - правового акту та вказано, що індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду сформовано висновок про те, що нормативно-правовий акт містить загальнообов`язкові правила поведінки (норми права), тоді як акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; вимоги нормативно-правового акта стосуються всіх суб`єктів, які опиняються в нормативно регламентованій ситуації, а акт застосування норм права адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; нормативно-правовий акт регулює певний вид суспільних відносин, а акт застосування норм права - конкретну життєву ситуацію; нормативно-правовий акт діє впродовж тривалого часу та не вичерпує свою дію фактами його застосування, тоді як дія індивідуального акта закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин.

Застосовуючи наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуваний протокол комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» №8 від 04.07.2022 року є актом індивідуальної дії, оскільки: не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а передбачає індивідуалізовані приписи щодо поставлення ОСОБА_1 на профілактичний облік як особу схильну до самогубства та членоушкоджень; не регулює певний вид суспільних відносин; адресований виключно позивачу.

Водночас, станом на час розгляду даної справи, Державною установою «Чернівецьким слідчим ізолятором» 11 липня 2023 року було ухвалено протокол №5 засідання профілактичної комісії з організації роботи з профілактики та попередження самогубств серед засуджених, осіб, взятих під варту, які тримаються в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», яким вирішено зняти засудженого ОСОБА_1 з профілактичного обліку, як особу схильну до самогубства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 жовтня 2023 року у справі №9901/96/21 звертає увагу на свою усталену та послідовну позицію в питанні скасування акта індивідуальної дії, який вичерпав свою дію фактом його виконання, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання, оскільки таке скасування дестабілізує суспільні відносини та порушує принцип правової визначеності (наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 02 березня 2023 у справі № 9901/61/20).

Аналізуючи зміст спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з цим позовом про скасування протоколу, яким його поставлено на профілактичний облік як особу схильну до самогубства та членоушкоджень, фактично переслідував мету зняття його з такого обліку, оскільки скасування оскаржуваного протоколу тягне за собою саме такі правові наслідки.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що прийнятий відповідачем протокол №8 від 04.07.2022 року відносно поставлення ОСОБА_1 на профілактичний облік є індивідуальним актом, який вичерпав свою дію коли 11 липня 2023 року відповідачем прийнято рішення (протокол №5) про зняття засудженого ОСОБА_1 з профілактичного обліку як особу схильну до самогубства. Отже, мета яку переслідував позив шляхом звернення до суду з даним позовом, досягнута.

Тотожний підхід застосований Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 19 жовтня 2023 року у справі №9901/96/21, від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17.

Таким чином, скасування судом протоколу №8 від 04.07.2022 року, про що просить позивач у позові, наразі не призведе ні до захисту, ні до відновлення прав та інтересів позивача, а тому вказаний акт не може бути скасований судом, оскільки такий фактично вичерпав свою юридичну силу у спірних правовідносинах.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не наведено належних та достатніх обґрунтувань та не надано доказів доцільності скасування судом протоколу №8 засідання комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо організації роботи з профілактики та попередження членоушкоджень та самогубств від 04.07.2022 року, після зняття позивача з такого обліку, а також не обґрунтував порушення своїх прав та інтересів оскаржуваним рішенням після його зняття з такого обліку.

З огляду на вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.