Справа № 420/27265/23
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/27265/23

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

повний текст судового рішення

складено 14.12.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон груп» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ТОВ «Торгівельна компанія Юніон груп» (далі ТОВ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Київської митниці та просило визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості №UА100330/2023/000011/2 від 22.03.2023 року;

- картку відмови в прийняти митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА100330/2023/000156 від 22.03.2023 року;

- рішення про коригування митної вартості №UА100330/2023/000013/2 від 22.03.2023 року;

- картку відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА100330/2023/000161 віл 22.03.2023 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2019 року між компанією «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» (Китай), як продавцем, та ТОВ, як покупцем, укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №0607/1, за умовами якого продавець зобов`язується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього договору.

На виконання умов зазначеного контракту пІдприємство-нерезидент відправник «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED» поставило ТОВ партії товару, у подальшому задекларованому позивачем у митних деклараціях а саме:

1. МД №23UA71U1 від 20.03.2023 року: іграшки в асортименті: самокат дитячий, арт. BS-90277 - 2400шт., самокат дитячий, арт. BS-18109 -2400 шт. виробник (YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED». Країна - Китай, CN.

2. МД №23UA70U2 від 20.03.2023 року: іграшки на колесах, самокати в асортименті: самокат дитячий, арт. NL-14792 - 44шт. самокат дитячий, арт. R-84240 - 380 шт., самокат дитячий, арт. R-67939 - 380шт., самокат дитячий, арт, R-20131 - 380шт, самокат дитячий, арт. R-60279 -320шт., самокат дитячий, арт. R-89692 - 240шт., самокат дитячий, арт. 779-1319 - 8шт., самокат дитячий, арт. 779-1396 - 221шт., самокат дитячий, арт. S-9358 - 93шт., самокат дитячий, арт. S-6106 - 103шт., самокат дитячий, арт. 112-40103 - 2500шт. Торгівельна марка - BEST SCOOTER. Виробник «YIWU JIAYU IMPORT AND EXPORT CO. LIMITED». Країна Китай, CN.

До митного оформлення по кожній митній декларації були подані наступні документи:

1) пакувальні листи (Packing list) від 23.01.2023 року;

2) рахунки-фактури (інвойси) (Commercial invoice) №J254Z23-34 від 23.01.2023 року, №J254223-40 від 23.01.2023 року;

3) автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 17.03.2023 року;

4) коносаменти №MEDU04786721, №MEDU04786713;

5) прейскуранти (прайс-лист) виробника товару від 23.01.2023 року;

6) доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 06.07.2019 року;

7) доповнення до зовнішньоекономічного договору №4 від 10.08.2020 року;

8) доповнення до зовнішньоекономічного договору №6 від 16.08.2021 року;

9) доповнення до зовнішньоекономічного договору д №7 від 26.01.2021 року;

10) доповнення до зовнішньоекономічного договору №11 від 21.02.2023;

11) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 0607/1 від 06.07.2019 року;

12) митні декларації країни відправлення №00585268 від 23.01.2023 року, №00585249 від 23.01.2023 року.

Сторони у інвойсах визначили умови поставки товару на СРТ- Київ.

Митним органом було ініційовано процедуру консультацій, в ході яких позивачем були надані роз`яснення, які на його думку могли б підтвердити можливість декларування товару заявленого у вказаних МД за першим методом ціною договору.

Відповідач, здійснивши процедуру консультацій із декларантом, склав картку-відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА100330/2023/000156 від 22.03.2023 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA00330/2023/0000її/2 від 22.03.2023 року за МД №23UA71U1 від 20.03.2023 року.

По МД №23UA70U2 від 20.03.2023 року відповідач склав картку-відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100330/2023/000161 від 22.03.2023 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA100330/2023/000013/2 від 22.03.2023 року.

Підстави коригування митної вартості по вказаних деклараціях у оскаржуваних рішеннях є ідентичними, а саме:

1) Так, згідно наданого інвойсу, умовами поставки є СРТ- KIYV. Міжнародний торговий термін СРТ (Carriage Paid То (...named place of destination), (фрахт/перевезення оплачені до (… назва, місця призначення)) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Таким чином, всі додаткові витрати та ризику під час транспортування покладаються на покупця. Проте, продавцем в митній декларації не додано до ціни угоди-ніякі інші витрати, які могли виникнути під час транспортування. У наданому інвойсі також не зазначено, які складові митної вартості додано до ціни товарів. А отже, неможливо виокремити вартість самого товару. Відповідно до частини 10 статті 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Таким чином, відсутні відомості щодо включення складових митної вартості, а саме вартості навантаження, вивантаження та обробки товарів до ціни товару та не додані до митної вартості відповідно до декларації митної вартості. За наданими документами не можливо встановити чи наявні додаткові витрати під час транспортування товарів поза межами митної території України, зокрема на навантажувально-розвантажувальні роботи, страхування та інші. Також, згідно CMR від 17.03.2023 року №б/н перевізником товару виступає український перевізник PERІABOKON VADIM PETRJVICH (Ukraine), а відправником (гр.22) польська компанія MAGAZYN UNI.VERSUM BLC Sp.z о.о., що підтверджує сумніви митного органу щодо включення всіх складових митної вартості до ціни товару у повному обсязі.

2) До митного оформлення не надано коносамент, як договір міжнародного морського перевезення, який містить ключову інформацію щодо місця завантаження, перевізника, суми фрахту та визначеного місця щодо його сплати. Отже, у митного органу відсутня можливість перевірити вартість понесених витрат щодо транспортування оцінюваної партії товару та виокремити вартість самого товару.

Вважаючи протиправними вказані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд також зазначив, що відповідач, посилаючись на норми МКУ, ставить вимогу про виокремлення у документах, наданих разом з митною декларацією, вартості товару окремо від витрат на пакування, навантаження, розвантаження, транспортування, що на думку суду за умов поставки СРТ не є обґрунтованим та не передбачено нормами МКУ. Відповідач не обґрунтовує такі вимоги конкретними приписами МКУ, а лише посилається на загальні норми щодо митної вартості, які таких повноважень відповідачу не надають, оскільки ч.10. ст.58 МКУ передбачає умови - "якщо вони не включалися до ціни товару". Тобто, якщо вони включені, а підтвердженням цьому є умови СРТ, то відсутня необхідність та право витребовування ціни та витрат на транспортування, пакування окремими рядками.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Положеннями ч.3 ст.318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника. Умови поставки СРТ.

Разом з тим, обґрунтовуючи рішення про корегування митної вартості відповідач зазначає, що продавцем в митній декларації не додано до ціни угоди ніякі інші витрати, які могли виникнути під час транспортування. У наданому інвойсі не зазначено, які складові митної вартості додано до ціни товарів, а отже неможливо виокремити вартість самого товару. Не можливо встановити чи наявні додаткові витрати під час транспортування товарів поза межами митної території України, зокрема на навантажувально-розвантажувальні роботи, страхування та інші. Також, згідно CMR від 17.03.2023 № б/н перевізником товару виступає український перевізник PERІABOKON VADIM PETRJVICH (Ukraine), а відправником (гр. 22) польська компанія MAGAZYN UNI.VERSUM BLC Sp.z о.о., що підтверджує сумніви митного органу щодо включення всіх складових митної вартості до ціни товару у повному обсязі.

Проте, судом встановлено, що сторони у інвойсах визначили умови поставки товару на СРТ-Київ, що згідно умов Інкотермс 2010 означає, що продавець передає товар перевізнику або іншій особі, номінованому продавцем, в узгодженому місці і продавець зобов`язаний укласти договір перевезення і нести втрати з перевезення, необхідні для доставки товару в узгоджене місце. Таким чином, митна вартість товару вже включає у себе вартість транспортування товару та навантажувально-розвантажувальні роботи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції, що висновок митного органу є протиправним, оскільки відповідно до додаткової угоди №11 сторони визначили, що вартість тари, маркування, упаковки, перевезення, переміщення (навантаження, вивантаження), страхування включені до ціни товару.

Більш того, графа №44 митної декларації, за якою було вивільнено товар, містить відповідний додаток, а саме, копію додаткової угоди №11, яка була надана під час консультацій з митним органом. У інвойсах зазначені умови поставки СРТ- Київ.

Як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, спеціалістам митного органу відомі положення Інкотермс 2010 та умови поставки товару СРТ, а тому вимога про зазначення у інвойсі витрат на транспортування окремо з метою виокремлення вартості самого товару при поставці на зазначених умовах є незрозумілою та протиправною, оскільки для митного оформлення у відповідності з вимогами МКУ митна вартість визначається з урахуванням ціни товару та вартості транспортування разом, що і було обумовлено договором, додатками до нього та знайшло своє відображення у інвойсах.

Окрім того, позивачем доведено, що витрати на транспортування, навантаження, розвантаження були включені до ціни товару, а тому висновку митного органу в цій частині є протиправними.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими висновки митного органу викладені у п.2 рішень щодо не надання коносаментів, оскільки надаючи письмову відповідь на повідомлення митницею декларанту, позивач зазначає про те, що надав коносамент.

Крім того, наданий суду коносамент має печатку митного органу із зазначенням дати та зазначення «під митним контролем» (а.с.42).

Частиною 2 ст. 53 МКУ встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів де в пункті шостому зазначено, що транспортні (перевізні) документи, надаються якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У пункті восьмому цієї статі зазначено аналогічні вимоги і щодо страхових документів «якщо здійснювалося страхування».

Суд зазначає, що за умовами зовнішньоекономічного контракту страхування не є обов`язком сторін, також, такий обов`язок не передбачено обраними умовами поставки СРТ, тож страхування сторонами контракту не здійснювалось, відповідно вимога про надання доказів про включення його до митної вартості є протиправною.

Отже, на переконання апеляційного суду, суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що надані разом з митними деклараціями документи у своїй сукупності є достатніми для перевірки митної вартості визначеної відповідно до ціни контракту.

Резюмуючи усе вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що наведені у рішеннях митного органу застереження не є такими, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів за основним методом, оскільки використані декларантом відомості підтверджені документально, визначені кількісно і є достовірні, тобто наявні всі складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а тому не можуть застосовуватись другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук