Справа № 320/9613/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9613/23 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорова Н.М.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмежною відповідальністю "АВАНТАЖ-7" до Центрального міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 03.11.2022 №831/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174, №832/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174, №833/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що наказом начальника Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС України від 14.09.2022 №53/Ж1 з 14.09.2022 доручено працівникам ЦМУ ДПС з великими платниками податків провести фактичну перевірку ТОВ «Авантаж-7», тривалістю не більше 10 діб з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва, зберігання і обігу підакцизних товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, дозволів, контролю щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) за адресою: Київська обл., Богуславський район, с. Іванівка, вул. Миру, 2-Б за період з 01.01.2022 по дату закінчення перевірки.

За результатами податкової перевірки, проведеної 14.09.2022 посадовими особами відповідача, складено акт перевірки від 26.09.2022 №700/Ж5/31-00-07-05-02/42435174, згідно висновків якого за позивачем встановлені порушення: 1) п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами і доповненнями); 2) ст. 85, п. 230.1.1 ст. 230 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями); Інструкції №281, 332.

ТОВ «Авантаж-7» не погодився з висновками, викладеними в акті перевірки, подало заперечення на акт перевірки від 11.10.22 за №181.

У подальшому, позивач отримав лист від ЦМУ ДПС з великими платниками податків від 28.10.2022, відповідно до якого висновок акту фактичної перевірки від 26.09.2022 № 700/Ж5/31-00-07-05-02/42435174 викладено у такій редакції:

- встановлено порушення п.230.1.3 ст. 230 ПК, а саме відсутність щоденних звітів про фактичні залишки пального, про обсяг обігу пального в кількості 124 шт.;

- встановлено порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року (із змінами і доповненнями), а саме не оприбуткування товарних запасів за місцем реалізації та зберігання станом на 14.09.2022 року на загальну суму 1 847 678,15 гри. та не оприбуткування токарних запасів за місцем реалізації та зберігання за період з 01.01.2022 по 10.06.2022року на загальну суму 41 608 332,40 грн.;

- встановлено порушення п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України (зі змінами), а саме неподання під час проведення фактичної перевірки в повному обсязі документів, що пов`язані з предметом перевірки».

На підставі викладеного, відповідачем 03.11.2022 прийняті податкові повідомлення рішення:

1) №831/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174, яким застосовано суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені 43 456 010,55 грн за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

2) №832/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 124 000 грн за платежем акцизний податок на пальне»;

3) №833/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020 грн за платежем адміністративні штрафи та інші санкції.

За результатами адміністративного оскарження (скарга від 21.11.2022 за вих. №206) скарга залишена без задоволення, а рішення без змін (рішення ДПС України №1150/6/99-00-06-03-02-061 від 13.01.2023)

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пункту 75.1.3 статті 75 ПК фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як вбачається з матеріалів справи, спірна перевірка проведена на підставі пункту 80.2.2 статті 80, пункту 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ ПК.

Так, за змістом пункту 80.2.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

Відповідно до пункту 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ ПК тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, податкові органи здійснюють державний контроль (нагляд) та спостереження у сфері ціноутворення відповідно до Закону України "Про ціни і ціноутворення" з урахуванням особливостей, встановлених цим пунктом.

Податкові органи здійснюють контроль за дотриманням платниками податків вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) шляхом проведення фактичних перевірок.

Фактична перевірка проводиться за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримання у встановленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства про ціни і ціноутворення;

- отримання письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що фактична перевірки відповідно до пункту 80.2.2 статті 80, пункту 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ ПК може бути проведена виключно у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, зокрема про ціни і ціноутворення.

Верховний Суд (зокрема, але не виключно, у постановах від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а, від 21.12.2022 у справі №500/1331/21) вказав про те, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Як встановлено у справі, наказ взагалі не містить посилання на жодну з можливих підстав перевірки, визначених підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України.

Колегія суддів наголошує на тому, що оскаржуваний наказ не містить посилання на жодну з можливих підстав перевірки, визначених підпунктом 80.2.2 пункту 80.5 статті 80 ПК, зокрема будь-яких відомостей про наявність у контролюючого органу станом на час призначення перевірки інформації щодо порушень позивачем вимог законодавства. У судових засіданнях суду апеляційної інстанції представником відповідача, на відповідне запитання суду, будь-яких відомостей про наявність такої інформації також повідомлено не було.

Наведене дає підстави для висновку, що у відповідача не було підстав для призначення спірної перевірки відповідно до пункту 80.2.2 статті 80, пункту 69.27 підрозділу 10 розділу ХХ ПК. Зважаючи на те, що інших підстав для проведення перевірки відповідачем не вказано, то суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неправомірність її призначення.

В аспекті викладеного колегія суддів звертає увагу, що у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суд від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 виходила з того, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Таким чином, головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процесуальних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.

Зважаючи, що у відповідача не було підстав для призначення спірної перевірки, то її проведення є протиправним, що нівелює правомірність будь-яких її наслідків.

Наведене дає підстави для висновку, що не зважаючи на зміст встановлених перевіркою порушень, її результати не створюють будь-яких наслідків, а відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в частині виявлених перевіркою порушень, колегія суддів зазначає таке.

Податкове повідомлення-рішення від 03.11.2022 №831/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174 про застосування до позивача штрафу у розмірі 43 456 010,55 грн було прийняте у зв`язку із не оприбуткуванням товарних запасів за місцем реалізації та зберігання станом на 14.09.2022 на загальну суму 1 847 678,15 грн та не оприбуткуванням товарних запасів за місцем реалізації та зберігання за період з 01.01.2022 по 10.06.2022 на загальну суму 41 608 332,40 грн.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно пункту 16.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 від № 281/171/578/155 (далі - Інструкція № 281) матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою № 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.

Пунктом 10.4.3 Інструкції № 281 передбачено, що після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

За змістом пунктів 16.2, 16.3 Інструкції № 281 бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі № 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.

На підставі перевірених змінних звітів та первинних документів бухгалтерська служба підприємства нафтопродуктозабезпечення складає місячну накопичувальну відомість та обігові відомості .

За змістом пунктів 9.1, 9.3 Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 № 332 (далі - Інструкція № 332) на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою N 14-ГС (додаток 14).

Після закінчення кожної зміни касиром і оператором складається змінний звіт за формою N 14-ГС в двох примірниках, з яких один - з додатком до нього первинних документів на приймання і відпуск СВГ передається в бухгалтерію підприємства, а другий - залишається на АГЗС (АГЗП).

Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що позивач на відповідній АЗС (АГЗС) зобов`язаний вести облік товарних запасів, зокрема у спосіб складення після закінчення кожної зміни змінних звітів. При цьому, дані вказаних звітів у подальшому підлягають перевірці бухгалтерською службою та, за наявності неточностей, можуть бути виправлені.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано до перевірки змінних звітів за період з 01.01.2022 по 10.06.2022. Обов`язок надання позивачем цих документів не залежить від обставин того, що їх вже було надано під час проведення інших перевірок. Відтак, дії позивача щодо ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, у повній мірі відповідають диспозиції частини першої статті 20 Закону № 265/95-ВР.

Проте, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що застосований відповідачем штраф не відповідає санкції частини першої статті 20 Закону № 265/95-ВР, у відповідності до якої штраф становить у розмір вартості лише тих товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Як вбачається із наданих позивачем до суду змінних звітів, ним фактично було належним чином обліковано товар станом на час перевірки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому застосування відповідачем штрафу із урахуванням вартості такого товару є неправомірним.

Щодо застосування до позивача санкцій за не оприбуткування товарних запасів за місцем реалізації та зберігання станом на 14.09.2022 на загальну суму 1 847 678,15 грн, колегія суддів звертає увагу на те, що такого висновку відповідач дійшов на підставі змінного звіту за 14.09.2022, який був сформований працівником АЗС. Проте, такий звіт не є допустимим доказом спірного порушення, позаяк був сформований ще до завершення зміни, тобто із недотриманням вимог Інструкцій № 281 та № 332, а відтак, об`єктивно міг містити суттєві неточності.

Будь-яких інших документів або ж даних про те, що 14.09.2022 позивачем здійснювалася реалізація необлікованого товару матеріали справи не містять.

Наведене додатково підтверджує неправомірність застосування до позивача фінансових санкцій згідно податкового повідомлення-рішення від 03.11.2022 №831/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174.

Податкове повідомлення-рішення від 03.11.2022 №832/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 124 000 грн прийняте у зв`язку із відсутністю щоденних звітів про фактичні залишки пального, про обсяг обігу пального в кількості 124 шт.

Відповідно до пункту 230.1.3 статті 230 ПК розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С .

Дані про залишки пального та про обсяг обігу пального подаються електронними засобами зв`язку у формі електронних документів, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Електронні документи заповнюються автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників (під час виходу з ладу, проведення повірки або калібрування рівнеміра-лічильника або витратоміра-лічильника - заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу).

В електронних документах також зазначаються відповідальною особою розпорядника акцизного складу дані про обсяги залишків пального, що знаходяться на акцизному складі в тарі, балонах, упаковці, про добовий обсяг реалізованого пального в тарі, балонах, упаковці, а також інформація про дні, в які акцизний склад не працює.

Згідно пункту 1, підпунктів 5, 6 пункту 5, пункту 6 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891 (далі - Порядок № 891) цей Порядок визначає порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів.

Електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять: зведені за добу підсумкові облікові дані щодо: обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби та добового обсягу обігу пального за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, у розрізі всіх наявних у розпорядника акцизного складу акцизних складів з уніфікованою нумерацією - для усіх розпорядників акцизних складів, крім зазначених в абзаці третьому цього підпункту; добового фактичного обсягу реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °С, - для розпорядників акцизних складів, на акцизних складах яких провадиться діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки в готову підакцизну продукцію (пальне); інформацію про осіб (прізвище, ім`я, по батькові, посада), які формують та надсилають електроні документи для наповнення Реєстру;

Електронні документи для наповнення Реєстру, що містять інформацію, зазначену в підпунктах 5 і 6 пункту 5 цього Порядку, формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів щодня (крім днів, у які акцизний склад не працює).

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу (обсяг реалізованого та обсяг отриманого) пального, зазначені в підпункті 5 пункту 5 цього Порядку, формуються після проведення останньої операції з обігу пального за звітну добу, але не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби, до початку проведення операцій з обігу пального за добу, що настає за звітною добою, та подаються до ДПС не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.

Датою та часом надсилання електронного документа для наповнення Реєстру / коригуючого електронного документа для наповнення Реєстру держателю Реєстру є дата та час, зафіксовані у квитанції.

За змістом пункту 128-1.3 статті 128-1 ПК незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Як вже зазначалося, позивачем були сформовані та подані спірні щоденні змінні звіти (том 3). Будь-яких доказів того, що такі звіти не були подані в електронній формі або ж були подані із порушенням встановлених порядку чи строків, матеріали справи не містять. Тому, підстав для притягнення позивача до відповідальності за пунктом 128-1.3 статті 128-1 ПК не було.

Щодо накладення на позивача штрафу у розмірі 1020 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 03.11.2022 №833/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174 за неподання під час проведення фактичної перевірки в повному обсязі документів, що пов`язані з предметом перевірки, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 10.2.2 Інструкції № 281 одержані результати вимірювань густини і температури нафтопродукту зазначаються у ТТН та журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП (додаток 13). Сторінки журналу необхідно пронумерувати, прошнурувати і скріпити печаткою суб`єкта підприємницької діяльності.

Пунктами 5.1.7, 5.2.4 Інструкції № 332 передбачено, що уся кількість СВГ, що надійшла на підприємство в залізничних цистернах, зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС (додаток 2) і, після надання матеріально відповідальною особою звіту в бухгалтерію, оприбутковується за бухгалтерським обліком.

Інформація про кількість СВГ, що надійшов на підприємство в автоцистернах, зазначається у журналі оперативного обліку СВГ за формою N 2-ГС і після здавання звіту матеріально відповідальною особою в бухгалтерію оприбутковується за бухгалтерським обліком.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно пункту 121.1 статті 121 ПК незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем до перевірки були надані щоденні змінні звіти та журнали обліку за спірні періоди. Як вже зазначалося раніше, обов`язок позивача щодо надання цих документів є безумовним та не залежить від того, чи подавались ці документи при попередніх перевірках.

Отже, відповідач вірно встановив факт неподання позивачем оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю, що є підставою для застосування санкції, визначеної пунктом 121.1 статті 121 ПК.

Проте, оскільки спірну перевірку відповідачем проведено незаконно, то підстави вважати податкове повідомлення-рішення від 03.11.2022 №833/ж10/31-00/07-05-02-24/42435174 правомірним у суду відсутні.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2023 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складений 25.03.2024.