Справа № 440/2000/24
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/2000/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /надалі позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі відповідач-1, ГУ ПФУ в Полтавській області/ та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області /надалі відповідач-2, ГУ ПФУ в Житомирській області/ про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №71 від 18 січня 2024 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком період роботи з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно записів трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію за віком з 19 січня 2024 року /а.с. 1-4/.

Позов обґрунтований тим, що 12 січня 2024 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням пенсії за віком та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №71 від 18 січня 2024 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. З вказаним рішенням позивач не погоджується, вважаючи, що наявний страховий стаж роботи підтверджується наданими нею документами, а підтвердити стаж показаннями свідками неможливо у зв`язку з відсутністю у позивача будь-яких відомостей про місцезнаходження її колег, з якими вона працювала у період з 1986 року по 1995 рік.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач-1 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 24-26/ зазначив, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 12 січня 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із додатково наданими документами. За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області. Аналіз наданих документів показав, що страховий стаж заявниці становить 27 років 5 місяців 13 днів, необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 31 рік. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно записів трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 , оскільки існує виправлення дати прийняття на роботу. До уваги не взято уточнюючу довідку від 30 серпня 2018 року №129 за період трудової діяльності з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року, адже довідка видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому в силу частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території України" така довідка є недійсною і не створює правових наслідків.

Відповідач-2 позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 51-53/ зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №71 від 18 січня 2024 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно записів трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 , оскільки існує виправлення дати прийняття на роботу. До уваги не взято уточнюючу довідку від 30 серпня 2018 року №129 за період трудової діяльності з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року, адже довідка видана підприємством, яке знаходяться на тимчасово окупованій території.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд установив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 5-6/, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою за призначенням / перерахунком пенсії від 12 січня 2024 року /а.с. 30-зворот, 31/, в якій просила призначити пенсію за віком.

До вказаної заяви згідно розписки-повідомлення /а.с. 31-зворот/, зокрема, додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру /а.с. 32/; паспорт або ID-картка або посвідка /а.с. 40-42/; диплом (свідоцтво, атестат) про навчання /а.с. 29-зворот/; інший документ (довідка) /а.с. 30/; свідоцтво про народження /а.с. 36-зворот/; свідоцтво про народження дитини /а.с. 37/; свідоцтво про шлюб /а.с. 37-зворот/; трудову книжку або документи про стаж /а.с. 38-39/.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 71 від 18 січня 2024 року /а.с. 11/ ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що: дата народження ОСОБА_1 - 19 січня 1964 року. Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 12 січня 2024 року. Пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 60 років. Вік заявника 59 років 11 місяців. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 31 рік. Відповідно до частини другої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2027 року по 31 грудня 2027 від 24 років. У разі відсутності необхідного страхового стажу право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу - від 15 років. Страховий стаж становить 27 років 5 місяців 13 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: - за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно записів трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 , оскільки існує виправлення дати прийняття на роботу. До уваги не взято уточнюючу довідку за період трудової діяльності з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року від 30 серпня 2018 року №129, оскільки довідка видана підприємством, яке знаходяться на тимчасово окупованій території, а згідно частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, непередбаченому Законом. Частиною третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами чи особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно пункту 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 18-1 від 10 листопада 2006 року, для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, гр. ОСОБА_1 можете подати трудову книжку та зазначити у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають її по спільній з нею роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть її роботу. Не працює. Особа матиме право на пенсійну виплату з 20 січня 2027 року або при набутті необхідного страхового стажу.

Не погодившись з вказаним рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 71 від 18 січня 2024 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті та які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року /надалі - Закон №1058-IV/.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу, зокрема починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Аналіз наведених положень статті 26 Закону №1058-IV свідчить про те, що необхідною умовою для призначення пенсії за віком є наявність у особи відповідного страхового стажу на дату досягнення відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 №22-1, /надалі - Порядок №22-1 (у відповідній редакції) /, зокрема, встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Відповідно до пункту 1.7 Порядку №22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви /пункт 1.8 Порядку № 22-1/.

За змістом пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу) ;

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам... у разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5) ;

4) відомості про місце проживання особи;

5) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах ;

6) документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком ;

7) документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку ;

8) документи, що підтверджують право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону ;

9) заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації). Орган, що призначає пенсію, додає одержаний на запит документ про те, що особа не перебуває на обліку в органах пенсійного забезпечення Російської Федерації як одержувач пенсії.

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. До заяви про призначення пенсії за віком додаються документи відповідно до встановленого Переліку.

З тексту оскаржуваного рішення слідує, що дата народження заявниці - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 12 січня 2024 року. Пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 60 років. Вік заявниці 59 років 11 місяців. Страховий стаж становить 27 років 5 місяців 13 днів. Заявниці відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому, як слідує з тексту самого рішення, за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу заявниці не зараховано період трудової діяльності з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно записів трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 , оскільки існує виправлення дати прийняття на роботу, та не взято до уваги уточнюючу довідку від 30 серпня 2018 року №129 за період такої трудової діяльності, адже ця довідка видана підприємством, яке знаходяться на тимчасово окупованій території.

Надаючи оцінку підставам незарахування до страхового стажу позивача періоду її роботи з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 , суд виходить з наступного.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 /надалі - Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюється на підставі документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 17-1 Порядку №637 у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Так, постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 /надалі Порядок №18-1/ затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, який визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Згідно з пунктом 2 Порядку №18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали, зокрема: у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Відповідно до пунктів 3, 4 та 6 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Згідно з пунктом 10 Порядку №18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (додаток 1) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Пунктом 11 Порядку №18-1 визначено, що із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

Отже, підтвердження відповідного стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, особами, які до 01 січня 2004 року працювали на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, має свої особливості. Разом з тим, беручи до уваги конституційне право особи на соціальний захист, суд вважає, що такі особливості щодо підтвердження стажу роботи до 01 січня 2004 року можуть бути застосовними лише у тому разі, якщо вони не позбавляють осіб, які до 01 січня 2004 року працювали на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, права на призначення пенсії.

Згідно з трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08 серпня 1986 року, копія якої наявна в матеріалах справи /а.с. 9-10, 38-39, 68/, ОСОБА_1 з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року працювала в ДКПО "Гіпрохімреактив" (перейменований в інститут "Донхімпроект") згідно наказів від 04 серпня 1986 року та від 01 лютого 1995 року (записи №1-№6).

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності у датах, завірені підписом зам. директора та печаткою роботодавця, окрім числа дати прийняття позивача на роботу « 04», який, дійсно, містить наведення (виправлення).

Водночас відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року № 252), заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку заносяться, зокрема, відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати текст наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

В постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Тож наявність недоліків в оформленні трудової книжки не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що особа жодним чином не впливає на дотримання/недотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, та підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, про що також зазначив Верховний Суд в постанові від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19.

Крім того, у позовній заяві позивач зазначила про неможливість підтвердження її стажу роботи показаннями свідків, оскільки їй невідомо місцезнаходження осіб, з якими вона працювала в ДКПО "Гіпрохімреактив" (місто Донецьк) 04 серпня 1986 року.

Доказів на підтвердження недостовірності запису в трудовій книжці позивача щодо дати прийняття її на роботу в ДКПО "Гіпрохімреактив" у серпні 1986 року відповідач суду не надав та відповідних доводів не заявляв.

За таких обставин хибним є мотив відповідача, що наведений в оскаржуваному рішенні, стосовно відсутності підстав для зарахування періоду її трудової діяльності з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно записів трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 до її страхового стажу, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 71 від 18 січня 2024 року є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідна позовна вимога - задоволенню.

Враховуючи те, що у спірних відносинах відповідач наразі не реалізував своє повноваження щодо зарахування періоду роботи позивача з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року до її страхового стажу, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно записів трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 12 січня 2024 року.

У зв`язку з цим не підлягає задоволенню вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 19 січня 2024 року призначити пенсію за віком.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17 та від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17.

Інші доводи відповідачів не впливають на вищевикладені висновки суду у цій справі.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивач понесла витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1211,20 грн, що підтверджується фіскальним чеком за платежем № від 26 лютого 2024 року /а.с. 19/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 на користь позивача підлягає сума в 605,60 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003, ідентифікаційний код 13559341) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 71 від 18 січня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 04 серпня 1986 року по 31 січня 1995 року згідно записів трудової книжки від 08 серпня 1986 року НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням / перерахунком пенсії від 12 січня 2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк