Справа № 420/15636/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/15636/23
Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами загального позовного провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період з 05.01.2016 по 31.07.2016 надбавки за вислугу від 5 до 10 років у розмірі 20 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, а з 01.08.2016 по 28.02.2018 надбавки за вислугу від 10 до 15 років у розмірі 25 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням згідно з підпунктом 1 пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між отриманою надбавкою за вислугу від 5 до 10 років за період з 05.01.2016 по 31.07.2016 у розмірі 15 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, а з 01.08.2016 по 28.02.2018 надбавкою за вислугу років від 10 до 15 років у розмірі 20 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1090 від 09.12.2015 Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури та належною надбавкою за вислугу років від 5 до 10 років за період з 05.01.2016 по 31.07.2016 у розмірі 20 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, а з 01.08.2016 по 28.02.2018 надбавкою за вислугу років від 10 до 15 років у розмірі 25 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, згідно з підпунктом 1 пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та додатком 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294;

- визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі місячного грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій за період з 31.01.2015 по 28.02.2018;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну додаткову грошову винагороду у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій за період з 31.01.2015 по 28.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем з Міністерством оборони України був укладений контракт про проходження військової служби в ЗСУ та в подальшому він був відряджений до Генеральної прокуратури України для призначення на відповідні військові посади. При цьому, перебуваючи в статусі військовослужбовця ЗСУ під час проходження військової служби на військових посадах у органах військової прокуратури мав право на одержання надбавки за вислугу років в період з 05.06.2016 по 31.07.2016 в розмірі 20 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, а в період з 01.08.2016 по 28.02.2018 мав право на одержання надбавки за вислугу років в розмірі 25 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням згідно з чинною на той час спеціальною Постановою № 1294. Крім того, вказує, що він мав право на одержання щомісячної додаткової винагороди згідно постанови № 889. Проте, відповідач відмовив у перерахунку та виплаті таких виплат.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року позовну заяву задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що визначення конкретного розміру винагороди є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією Міністерства оборони України. Нарахування та виплата прокуратурою ОСОБА_1 , який на час спірних правовідносин та до відрядженнядо органів прокуратури не обіймав штатних посаду Збройних Силах України та, як наслідок, йому конкретний розмір щомісячної грошової допомоги, передбаченої Постановою № 889, Міністерством оборони України не встановлювався та за попереднім місцем служби вказана допомога не виплачувалася, суперечитиме ст. 19 Конституції України. Зазначає, що під час розгляду справи в суді І інстанції зверталась увага суду, що розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, ОСОБА_1 не визначався Міністерством оборони України. Апелянт вказує, що справа № 520/21428/21, яку застосував суд І інстанції, хоча і стосувалася нарахування та виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, за схожими зі справою № 420/15636/23 обставинами, проте у постанові від 31.01.2023 суд касаційної інстанції не надавав оцінку застосуванню положень ч. 1, 2 ст. 23, ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України та іншим нормам законів. Апелянт зазначає, оскільки Постанова № 1090, яка визначає розмір та порядок виплати військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавки за вислугу років є спеціальним нормативним актом з цього питання для Постанови № 505 та Постанови № 1294, прийнята пізніше за них, то застосуванню у період спірних правовідносин (з 05.01.2016 по 28.02.2018) підлягає саме вона. Враховуючи це, на думку апелянта, відповідач правомірно, законно та обґрунтовано виплачував позивачу упродовж 05.01.2016-28.02.2018 надбавку за вислугу років відповідно до Постанови № 1090.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що позивач у період з 31.01.2015 по 28.02.2018 бездоганно виконував свої посадові обов`язки. До дисциплінарної відповідальності жодного разу не притягувався. Таким чином, на його думку, позивач мав цілком правомірні очікування на одержання додаткової грошової винагороди у гранично допустимому розмірі у розмірі місячного грошового забезпечення як то визначено в Постанові №889. Позивач зазначає, що позиція суду першої інстанції ґрунтується на релевантних джерелах права, а також на правових висновках Верховного Суду. Вказує, що відповідно до ст. 2 Закону № 2011-ХІІ ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців у правах, визначених законодавством України. Верховний Суд у справі № 520/21428/21 зробив правовий висновок, що військовослужбовці військових прокуратур мають право на одержання додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889. Вказує, що апелянт не мав законних підстав для видання наказів про зменшення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди позивачу як військовослужбовцю Збройних Сил України. Позивач зазначає, що Верховний Суд, розглядаючи справу № 640/19556/8 за касаційною скаргою Генеральної прокуратури України, дійшов висновку, що нарахування та виплата надбавки за вислугу років прокурору як військовослужбовцю, який проходить службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, повинна здійснюватися у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а саме Постановою № 1294. Вказує, що апелянт помилково вважає, що оскільки бюджетні асигнування на виплату вказаної додаткової винагороди як розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня не виділені, то він позбавлений можливості й повноважень щодо здійснення таких виплат. З огляду на зазначене, позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити повністю.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29 січня 2015 року ОСОБА_1 з Міністерством України укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років та в подальшому він був відряджений до Генеральної прокуратури України для призначення на відповідні військові посади, передбачені Указом Президента України від 22.09.2014 № 737/2014 Про Перелік посад військових прокурорів і слідчих військових прокуратур та граничних військових звань за цими посадами (т. 1 а.с. 80-82).

31 січня 2020 року наказом Військової прокуратури Південного регіону України № 80к ОСОБА_1 , якого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 23.01.2020 № 26 звільнений з військової служби у запас, з 31.01.2020 року звільнено з посади заступника начальника відділу представництва інтересів держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі управління представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері Військової прокуратури Південного регіону України та з органів прокуратури, виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення (т.1 а.с. 79).

ОСОБА_1 звернувся до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону із заявою щодо нарахування та виплати за період з 31.01.2015 по 28.02.2018 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 889 та нарахування та виплати за період 31.01.2015 по 28.02.2018 різниці між отримуваною надбавкою за вислугу років від посадового окладу та належною надбавкою за вислугу років від посадового окладу, відповідно до постанови № 1294, на яку надано відповідь та повідомлено про відсутність підстав для проведення нарахування та виплати щомісячної додаткової грошової винагороди та перерахунку надбавки за вислугу років від посадового окладу (т. 1 а.с. 13-16).

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 05.01.2016 року по 31.07.2016 року надбавки за вислугу від 5 до 10 років у розмірі 20 % від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та з 01.08.2016 року по 28.02.2018 року надбавки за вислугу років від 10 до 15 років у розмірі 25 % від посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, згідно пп. 1 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та додатку 29 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294, а також щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій за період з 31.01.2015 року по 28.02.2018 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України "Про прокуратуру" і проходять військову службу відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Військові звання вищого офіцерського складу військовослужбовцям військової прокуратури присвоюються Президентом України, інші військові звання - відповідно до встановленого законодавством порядку проходження військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 8 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом.

Згідно п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, установлених цією постановою, а також окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону України "Про прокуратуру" на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (далі - постанова № 889), зокрема пунктом 1, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду:

1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року- у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

3) особам начальницького складу, які проходять службу на посадах льотного складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій, - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

4) військовослужбовцям Національної гвардії (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення:

5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;

6) співробітникам кадрового складу (військовослужбовцям) Служби зовнішньої розвідки - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно п. 2 постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Частиною восьмою статті 81 Закону № 1697-VII передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом. Тобто наведеною нормою визначено, що військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури виплачується саме грошове забезпечення.

Разом з тим, відносини в контексті виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах врегульовані цим же законом, а саме частиною четвертою статті 27 та частиною четвертої статті 83 Закону № 1697-VII.

Таким чином, положення ч. 8 статті 81 Закону № 1697-VII підлягають застосуванню у сукупності з ч. 4 статті 27 та ч. 4 статті 83 цього Закону, які містять пряму відсилку до спеціального законодавства, що регулює виплату військовослужбовцям грошового забезпечення як складової гарантованого державою таким особам соціального захисту.

При цьому, в контексті спірних правовідносин у справі № 640/19556/18 Верховний Суд дійшов висновку, що визначення частиною восьмої статті 81 Закону № 1697-VII складу грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах на підставі цього Закону, тобто із визначенням посадового окладу відповідно до прокурорсько-слідчої посади, не звільняє відповідача від обов`язку здійснювати виплату складових грошового забезпечення, зокрема, надбавки за вислугу років, відповідно до положень законодавчих актів про військову службу.

З аналізу вищевикладеного слідує, що до дня початку роботи Спеціалізованої прокуратури у воєнній та оборонній сфері об`єднаних сил військовослужбовці Військової прокуратури об`єднаних сил у своїй діяльності керуються Законом України Про прокуратуру №1697-VII, при цьому, вони проходять військову службу особливого характеру відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-ХІІ та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для військовослужбовців. Тобто, на військовослужбовців військової прокуратури поширюється законодавчі акти про військову службу, які регулюють порядок призначення, проходження, звільнення з військової служби, у тому числі приписи постанови № 889.

Зі змісту постанови № 889 вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Таким чином, оскільки пп. 2 п. 1 постанови № 889 встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби), тому позивач має право на отримання щомісячної додаткової грошової винагороди у спірний період.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 31 січня 2023 року по справі № 520/21428/21.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не визначення розміру вказаної винагороди Міністерством оборони України за наявності у позивача права на отримання щомісячної додаткової винагороди, передбаченого чинним законодавством, свідчить про протиправну бездіяльність вказаного суб`єкта владних повноважень, однак не може бути перешкодою у реалізації військовослужбовцем своїх соціальних права.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено розмір надбавки за вислугу років від 5 до 40 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного конкурсу України щодо реформи міжбюджетних відносин від 28 грудня 2014 року № 79-VIII» внесено зміни до Бюджетного кодексу України, зокрема, розділ Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктом 26, яким, серед іншого встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13, 14 розділу «Перехідні положення Закону України Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури» затверджено Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, яким визначено механізм встановлення прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури розміру щомісячної надбавки за вислугу років та обчислення періоду проходження служби (стажу роботи), що дає право на одержання такої надбавки.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090 дія цього Порядку поширюється на прокурорів, військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, інших працівників органів прокуратури (державних службовців, службовців, інших працівників), а також на слідчих органів прокуратури - до початку діяльності Державного бюро розслідувань.

Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090 (в редакції від 12.07.2017), надбавка за вислугу років прокурорам виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби в розмірах, зазначених у частині сьомій статті 81 Закону України Про прокуратуру.

Частинами сьомою, восьмою статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ визначено, що прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.

Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, складається з посадового окладу та інших виплат, встановлених цим Законом.

З системного аналізу викладеного слідує, що військовослужбовцям незалежно від місця проходження служби визначено розмір надбавки за вислугу років у відповідному відсотковому співвідношенні від посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням, натомість прокурорам військової прокуратури, які також проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідачем визначено розмір надбавки за вислугу років у відповідному відсотковому співвідношенні виключно від посадового окладу.

Враховуючи, що частиною четвертою статті 27 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ встановлено відмінності правового статусу прокурорів військової прокуратури, які проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України, від інших прокурорів, які не є військовослужбовцями, отже при виплаті та нарахуванні грошового забезпечення прокурорам військової прокуратури та, зокрема, позивачу піддягають застосуванню норми постанов Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якими врегульовано питання нарахування грошового забезпечення саме військовослужбовцям, оскільки зазначені нормативно-правові акти є спеціальними по відношенню до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090, якою визначено Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1153 «Про внесення змін до Порядку виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1090 та визначено, що військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців (підпункт 2 пункту 1). Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 27.11.2018, крім підпункту 2 пункту 1, який застосовується з 01.03.2018.

Отже, Кабінетом Міністрів України постановою від 27.12.2018 №1153 також розмежовано порядок нарахування надбавки за вислугу років військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах прокуратури та іншим прокурорам.

При цьому, військовослужбовцям, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, надбавка за вислугу років виплачується щомісяця залежно від періоду проходження служби у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що нарахування та виплата надбавки за вислугу років позивачу як військовослужбовцю, який проходив службу у Військові прокуратурі Південного регіону України, повинно було здійснюватись у розмірі і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 30.11.2020 року по справі № 640/19556/18 та постанові Верховного Суду від 04.11.2021 року по справі № 380/757/20.

В той же час, з матеріалів справи вбачається та не заперечується апелянтом, що виплата надбавки за вислугу років позивача з 05.01.2016 року 28.02.2018 року здійснювалась відповідно до Порядку №1090 та без урахування розміру спірної надбавки, яку встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (а.с. 83-85, 90, 92-323 т. 1).

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду є безпідставним, оскільки обставини в тих справах є відмінними від обставин цієї справи та прийняті в господарських та цивільних справах.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик