Справа № 380/566/24
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 рокусправа № 380/566/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, Майдан Свободи, 5, Держпром., 3 під`їзд, 2 поверх; ) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №30 від 31.08.2023 про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні до пільгового страхового стажу за Списком №1 періоду роботи з 23.08.1989 по 20.08.1994 підземним гірничомонтажником з повним робочим днем в шахті в Гірничо-монтажному управлінні виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 період роботи з 23.08.1989 по 20.08.1994 підземним гірничомонтажником з повним робочим днем в шахті в Гірничо-монтажному управлінні виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» та призначити пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, згідно абз. 2 ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вказаного періоду спеціального (пільгового) страхового стажу з 24.08.2023 (дня звернення).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №30 від 31.08.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що пільговий стаж за списком №1 не підтверджено в установленому порядку. Для зарахування періодів роботи за списком №1 архівної довідки від 16.06.2021 №558 з 23.08.1989 по 20.08.1994 рекомендовано звернутися до Комісії з питань підтвердження стажу роботи при Головному управління ПФУ у Львівській області. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 15.01.2024 позовну заяву залишено без руху, а позивачеві надано термін для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали десять днів з дня отримання копії ухвали. На виконання вимог ухвали суду позивачем усунуто зазначені недоліки.

Ухвалою суду від 26.01.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 14.02.2024 за вх.№11956 надійшов відзив на позовну заяву, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що 16.06.2022 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за Списком №1, яка за принципом екстериторіальності передана на розгляд Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області. За результатом розгляду документів прийнято рішення №30 від 31.08.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

По суті позовних вимог вказує, що умови виходу на пенсію на пільгових умовах визначено статтею 114 Закону № 1058, відповідно до якої, пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важливими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць.

Підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення здійснюється у відповідності зі Списками № 1, № 2, затвердженими Кабінетом Міністрів України, які чинні у період роботи працівника, на підставі записів у трудових книжках та уточнюючих довідок, виданих підприємствами, установами, організаціями або їх правонаступниками, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництва, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731, при призначенні пільгових пенсій за Списком № 1 і № 2 застосовуються ті Списки, які діяли у період роботи у важких і шкідливих умовах праці.

Відповідач зазначає, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи позивача не зараховано за записами в трудовій книжці з 23.08.1989 по 20.08.1994, оскільки стаж за Списком №1 не підтверджено в установленому порядку.

14.02.2024 за вх.№11976 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Зазначив, що в даному випадку, пільговий стаж позивача за Списком №1 в період роботи з 23.08.1989 по 20.08.1994 в Гірничо-монтажному управлінні структурної одиниці виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» на посаді підземного гірничого монтажника з повним підземним днем в шахті підтверджується записами трудової книжки, атестацією робочого місця, згідно наказів від 07.12.1994 по 21.08.1997 та є чинною до дати видання наказів про проведення атестації, тобто в період роботи позивача коли була передбачена атестація (після 21.08.1992) згідно п. 4.3 Порядку №383 та Постанови Великої Плати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а та чинними Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Вважає, що наявні усі підстави для призначення пільгової пенсії по віку згідно абз.2 ч. 3 ст. 114 Закону №1058 з врахуванням положень абз 1. мт. 26 Закону №1058. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

06.03.2024 за вх.№17643 від представника ГУ ПФУ В Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що пільговий стаж роботи за Списком №1 не підтверджено в установленому порядку. Для зарахування періодів роботи за Списком №1 згідно архівною довідки від 16.06.2021 №558 з 23.08.1989 по 20.08.1994, заявнику рекомендовано звернутися до Комісії з питань підтвердження стажу роботи при ГУ ПФУ у Львівській області, однак до теперішнього часу позивач не звернувся. Оскільки у позивача відсутній необхідний стаж передбачений п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області правомірно та на законних підставах винесено рішення про відмову в призначенні пенсії.

18.03.2024 за вх.№20496 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

24.08.2023 року ОСОБА_1 у віці 56 років звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003р.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 30 від 31.08.2023 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Згідно змісту рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 31.08.2023 №30, страховий стаж ОСОБА_1 складає 32 роки 11 місяців 24 дні, пільговий стаж відсутній. В рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Пільговий стаж роботи за списком №1 не підтверджено в установленому порядку. Для підтвердження періодів роботи за списком №1 згідно архівної довідки від 16.06.2021 №558 з 23.081989 по 20.08.1994 заявнику рекомендовано звернутися до комісії з питань підтвердження стажу роботи при Головному управлінні ПФУ Львівської області.

Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого пп.1 п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком та не зарахуванням періодів роботи позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років на зазначених роботах.

За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, правова норма статті 62 Вказаного Закону, передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто уточнюючі довідки за наявності відповідного запису у трудовій книжці, лише додатково підтверджують наявність стажу.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно з відомостями трудової книжки позивач з 23.08.1989 по 20.08.1994 працював в Гірничо-монтажному управлінні виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» на посаді підземного гірничомонтажника 4 рангу на дільниці №1 (26.12.1989 переведений підземним гірничомонтажником 5-го розраду) з повним робочим днем в шахті.

Суд зазначає, що вищезазначена професія, за якою позивач працював у спірний період віднесена до Списків № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, які затверджені Постановою СРСР від 22.08.1956 року № 1173, Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 24.03.1994 року, а також передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від від.03.1994 року, якою затверджені Списки робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Також суд звертає увагу, що архівною довідкою Архівного відділу Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області №926 від 23.11.2022, підтверджено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу підземним гірничомонтажником IV розряду на дільницю №1 Управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання в/о «Укрзахідвугілля» з 23.08.1989 (наказ №88-к від 25.08.1989); з 26.12.1989 переведений підземним гірничомонтажником 5-го розряду на тій же дільниці з 16.12.1989 (наказ №125-к від 22.12.1989). 20.08.1994 звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ №62-к від 25.08.1994).

Крім того, відповідно до наказу №72 від 21.05.1996 Гірничомонтажного управління Західно-Українського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Укрзахідвугілля», вбачається, що на підставі наказу ГМУ від 07.12.1994 р. №241 в Гірничомонтажному управлінні була проведена атестація робочих місць за умовами праці. На основі проведеної атестації було встановлено тривалість щорічної відпустки для працівників згідно додатку 1. По показниках проведеної атестації робочих місць (додаток 1) складеному по картам умов праці встановлено права на пенсії на пільгових умовах. Згідно з переліком пільг і компенсацій для працівників Гірничомонтажного управління за роботу у шкідливих та важких умовах праці в період з 1995 р. по 2000 р. посада на якій працював позивач входила до даного переліку і передбачала пільгове пенсійне забезпечення за списком №1.

З архівної довідки про перейменування ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» №933 від 23.11.2022, 01.02.1977 в складі виробничого об?єднання «Укрзахідвугілля» створено Управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання (наказ по Західно-Українському виробничому об?єднанню по видобутку вугілля «Укрзахідвугілля» від 19.01.1977 року №18).

З січня 1990 року - структурна одиниця виробничого об?єднання «Укрзахідвугілля» - Гірничо-монтажне управління.

Відповідно до наказу Міністра вугільної промисловості України від 26.03.1996 № 99 наказу Західно-Українського виробничого об?єднання по видобутку вугілля «Укрзахідвугілля» від 27.03.1996 №39, на базі структурної одиниці об?єднання «Укрзахідвугілля» - Гірничо-монтажне управління, створено Державне підприємство «Гірничо-монтажне управління» в складі виробничого об?єднання «Укрзахідвуплля» (наказ Міністра вугільної промисловості України від 26.03.1996 № 9). Наказ Західно-Українського виробничого об?єднання по видобутку вугілля «Укрзахідвугіля» від 27.03.1996 №39).

Згідно з наказом Міністра вугільної промисловості від 27.06.1996 № 290-а шляхом перетворення Державного підприємства «Гірничо-монтажне управління» було створено Державне відкрите акціонерне товариство «Червоноградське гірничо-монтажне управління», відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 року №210 «Про корпоратизацію підприємств» і від 07.02.1996 №116 «Про структурну перебудову вугільної промисловості».

Наказом Міністра вугільної промисловості України від 05.03.1998 р. за №104 ДВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» включено до складу Західно-Української вугільної холдингової компанії на правах дочірнього підприємства.

Згідно з наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 23.11.99 р. №1000 ДВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» було перетворено в однойменне відкрите акціонерне товариство ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління».

Крім того, згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМ України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Пунктом 10 Порядку №442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Суд наголошує, що додаткові підтверджуючі документи надаються, зокрема, але не виключно у випадку відсутності відповідного запису про період роботи на певній посаді у трудовій книжці.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював в спірні періоди на роботі, передбаченій Списком №1, підтверджується записами в трудовій книжці та наказами «Про проведення атестації робочих місць та умов праці».

Суд критично ставиться до зазначеного відповідачем у його рішенні про відмову у призначенні пенсії від 22.09.2023 на необхідність отримання рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років з огляду на наступне.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначений Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 року № 18-1 (далі - Порядок № 18-1).

Згідно положень пункту 6 Порядку № 18-1, основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

З аналізу змісту Порядку № 18-1 вбачається, що Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, був прийнятий на виконання пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1993 року N 637.

В той же час Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

З наведеного вбачається, що обов`язок звернення до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника позивач мав би тоді, коли у його трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди його роботи.

Отже, суд вважає за необхідне зарахувати до пільгового стажу позивача період його роботи у період з 23.08.1989 по 20.08.1994 на посаді підземного гірничомонтажника.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, а також належність способу захисту порушеного права і необхідність його повного захисту, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №30 від 31.08.2023 про відмову у призначенні пенсії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки суд дійшов висновку, що рішення відповідача №30 від 31.08.2023 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, то відповідно вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати пільгові періоди роботи є такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи висновок суду про протиправність відмови відповідача в призначенні пенсії через не зарахування до трудового стажу позивача спірних періодів, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є саме зобов`язання відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати період роботи з 23.08.1989 по 20.08.1994 підземним гірничомонтажником з повним робочим днем в шахті у Гірничо-монтажному управлінні виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» «до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки на думку суду, позивач, заявляючи дану вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.

Враховуючи той факт, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву з врахуванням наведених обставин.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, Майдан Свободи, 5, Держпром., 3 під`їзд, 2 поверх; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №30 від 31.08.2023 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи згідно із записами у трудовій книжці до страхового стажу, період з 23.08.1989 по 20.08.1994 у Гірничо-монтажному управлінні виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» підземного гірничомонтажника з повним робочим днем в шахті до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, передбачену Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.08.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки викладеної судом у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна