Справа № 730/1370/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 730/1370/23 Суддя (судді) першої інстанції: Данько О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2023 року (м. Борзна, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- поновити процесуальний строк звернення до суду з адміністративним позовом щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення;

- скасувати постанову серії БАД №837669 від 16 жовтня 2023 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , яка винесена поліцейським Сектору поліцейської діяльності №1 Відділення поліції №1 Ніжинського районного відділу старшим сержантом Макеєнком О.С. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2023 року адміністративний позов повернутий позивачу.

Суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, тому позов підлягає поверненню на підставі ч.2 ст.123 КАС України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду на направити справу до Ірпінського міського суду Київської області. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що строк звернення до суду ним пропущений не був.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано до Борзнянського районного суду Чернігівської області адміністративний позов до ОСОБА_2 поліцейського Сектору поліцейської діяльності №1 Відділення поліції №1 Ніжинського РВ про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити вищевказані недоліки поданої позовної заяви та вказати інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду в десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали.

В даній ухвалі зазначено, що позивачем оскаржується постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, яка була винесена відповідачем 16 жовтня 2023 року.

Водночас позовна заява подана через підсистему «Електоронний суд» 21 листопада 2023 року, тобто після закінчення десятиденного строку з дня винесення оскаржуваної постанови, передбаченого ст.289 КУпАП, ч.2 ст.286 КАС України (останнім днем подачі позову на оскарження постанови є 26 жовтня 2023 року).

У позовній заяві представник позивача Рейніш Л.В., як на поважні причини пропуску процесуального строку на звернення до суду за захистом прав ОСОБА_1 вказує, що представник є військовослужбовцем, який із введенням на території України воєнного стану, зазнає обмеження, що унеможливлювало складання позову представником у строки визначені ст. 286 КАС України. На підтвердження вказаних обставин надана довідка №182 від 11.05.2022, про те що він перебуває на військовій службі з 07.03.2022 у 115 картографічному центрі МО України.

Наведені підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, не є поважними, оскільки мають значення лише об`єктивні обставини що унеможливили чи ускладнили звернення до суду з позовом у визначений законом строк саме позивачу, а не його представнику.

02.12.2023 через систему «Електронний суд» Рейніш Л.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву про усунення недоліків, до якої долучив позовну заяву у «виправленій редакції», змінивши відповідача на ГУНП у Чернігівській області. Крім того, просив передати справу за місцем знаходження позивача до Ірпінського районного суду Київської області, поновити процесуальний строк для оскарження постанови та прийняти позовну заяву до розгляду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він подав позов у виправленій редакції, де вказав належного позивача Головне управління Національної поліції у Чернігівській області, у зв`язку з чим змінилась підсудність цієї справи. Місцезнаходження відповідача ГУНП у Чернігівській області є м. Чернігів, проспект Перемоги, 74, що належить до територіальної юрисдикції Новозаводського районного суду міста Чернігова. Оскільки, адресу свого проживання ОСОБА_1 зазначив у Київський області: АДРЕСА_1 , що також не відноситься до юрисдикції Борзнянського районного суду Чернігівської області, він просить суд, з посиланням на ч.1 ст.25 КАС України, передати справу до Ірпінського районного суду Київської області відповідно до вибору підсудності справи позивачем. При цьому вказує, що вибір альтернативної підсудності є правом виключно позивача та суд самостійно не може вирішувати місце розгляду справи, оскільки це може порушити права особи та виходить за межі повноважень суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення з позовом до суду, представник позивача зазначає, що він як військовослужбовець зазнає обмежень, оскільки під час воєнного стану служба по мобілізації відбувається у режимі 24/7, що унеможливлювало складання ним позовної заяви у строк визначений статтею 286 КАС України. Крім того, позивач є студентом III курсу Борзнянського аграрного фахового коледжу, у зв`язку чим перебуває у м Борзна Ніжинського району Чернігівської області. Обставина перебування позивача в м. Борзна, а його представника в смт. Коцюбинське на відстані більше як 220 км у воєнний час, також обмежила можливості представника скласти позовну заяву у визначений законодавством строк, у зв`язку з чим позивач вважає, що строк звернення до суду пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку суд не знаходить підстав для поновлення строку звернення до суду, а також для передачі справи до Ірпінського районного суду Київської області, тому наявні підстави для повернення позовної заяви на підставі ч.2 ст.123 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Пунктом 1 ч. 4 наведеної статті встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з вимогами ч.1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ст.289 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вказана норма, також, узгоджується з положеннями ч.2 ст.286 КАС України, де зазначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1, 2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві ОСОБА_1 вказує адресу місця проживання АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим просить направити справу за підсудністю за його вибором до Ірпінського районного суду Київської області.

Водночас, згідно відповіді №348684 від 05.12.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, адреса реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції Борзнянського районного суду Чернігівської області.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 знаходиться у межах територіальної юрисдикції Борзнянського районного суду Чернігівської області, до якого він і звернувся з адміністративним позовом, у заяві про усунення недоліків, клопотань про направлення справи до адміністративного суду за місцем знаходження відповідача він не заявляв, навпаки виявив бажання, щоб розгляд справи відбувся за місцем проживання позивача, підстави для направлення позовної заяви за підсудністю до Ірпінського районного суду Київської області відсутні, тому вказана справа підсудна Борзнянському районному суду Чернігівської області.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви, позивачем було подано позовну заяву (виправлена редакція) знову ж таки до Борзнянського районного суду Чернігівської області.

При цьому, необхідність подання даної заяви не була визначена в ухвалі Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2023 року.

З огляду на вищевикладене клопотання позивача про направлення справи до Ірпінського районного суду Київської області не підлягає до задоволення.

Колегія суддів наголошує, що позивач не позбавлений права звернутися із позовною заявою до Ірпінського районного суду Київської області, як і не був позбавлений права подати позовну заяву (виправлена редакція), в якій змінено відповідача відразу до суду, який на його переконання має розглядати вказану справу.

Суд першої інстанції вірно вказав, що аргументи позивача щодо поважності причин пропуску процесуального строку у зв`язку із зайнятістю представника позивача на військовій службі, вже були розглянуті суддею, мотиви відхилення таких аргументів викладені в ухвалі від 27.11.2023.

У заяві про усунення недоліків від 02.12.2023 позивач також, посилається на значну відстань між його місцезнаходженням та місцезнаходженням представника, що обмежили можливості представника скласти заяву. Однак, заява не містить обґрунтування, підтвердженого належними доказами, яким чином віддаленість місця перебування позивача та його представника в умовах воєнного стану, з огляду на сучасні можливості комунікації та обміну документами у електронному вигляді, завадили ОСОБА_1 звернутися до суду у встановлений законом строк. Крім того, згідно з відомостями позовної заяви місце перебування позивача та його представника знаходиться за однією адресою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що не було надано доказів неможливості скористатись послугами іншого представника, оскільки перешкод для можливого користування позивачем послугами іншого представника з метою дотримання строків звернення до суду встановлено не було.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Натомість, заявляючи клопотання про визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та їх поновлення, позивач не надає доказів поважності причин пропуску цього строку, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, починаючи з моменту порушення його прав.

Таким чином, позивачем не надано до суду відповідних доказів та письмових пояснень із зазначенням об`єктивних та непереборних причин пропуску строку звернення до суду, а підстави пропуску, вказані позивачем визнані неповажними.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгі»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, п. 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, п. 33).

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено причин, наявність яких йому перешкоджала оскаржити дії та рішення суб`єкта владних повноважень у визначений строк.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є обґрунтованою, тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 25.03.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна