Справа № 300/2993/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2993/23 пров. № А/857/15260/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мікули О.І.

суддів: Курильця А.Р., Пліша М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року у справі № 300/2993/23 за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

суддя в 1-й інстанції Могила А.Б.,

час прийняття рішення 25 липня 2023 року,

місце прийняття рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 30 березня 2023 №127-л в частині анулювання ліцензії ФОП ОСОБА_1 , кафе "ВІП" на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 29 липня 2022 №2202486.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню, як таке, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповно з`ясованих обставин справи. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що контролюючий орган діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством, оскільки з оскаржуваного наказу неможливо ідентифікувати передбачену Податковим кодексом України підставу для призначення фактичної перевірки позивача та чи дійсно в наявності була така інформація у розпорядженні контролюючого органу на час прийняття спірного наказу, і чи саме ця інформація слугувала такою підставою. Відповідачем долучено додаток до листа ДПС від 24 жовтня 2022, з якого вбачається, що виробником реалізованої позивачем продукції є ТзОВ «ЛВН ЛІМІТЕД». Проте інформація про притягнення даного виробника до відповідальності за відсутність марок акцизного податку або підроблені/фальсифіковані не долучено, відтак такий факт відсутній. Зі змісту податкового повідомлення-рішення №002190/0706 вбачається про проведення додаткової перевірки, оскільки містить відомості про акт №1032/09-19- 09-01/, проте позивачем не отримувався такий документ. Відтак Акт перевірки складено з порушенням вимог ст. 86 ПКУ, що прямо порушує право платника податків або його представників при незгоді з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПКУ). Зазначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СOVID-19), податковий орган у цій справі не мав повноважень на дослідження у ході проведення фактичної перевірки позивача питань щодо дотримання ним вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Як вбачається з матеріалів перевірки відповідачем не надано жодних доказів факту реалізації продукції, яка є не маркованою або з підробленими марками акцизного податку в розумінні статті 226 ПК України, а відтак не надано і доказів, що ФОП ОСОБА_1 реалізовувались алкогольні напої без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Справа розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 14 червня 2022 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем. Основний вид економічної діяльності - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (КВЕД 56.10). Серед видів діяльності також є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 22 липня 2022 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №2202486, термін дії з 29 липня 2022 до 29 липня 2023.

З метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку виробництва, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів, здійснення розрахункових операцій, наявності ліцензій, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін і граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, відповідно до підпункту 80.2.2, підпункту 80.2.5, підпункту 80.2.7 пункту 80.2 статті 80, Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області видано наказ №307-п від 20 лютого 2023 "Про проведення фактичної перевірки", яким призначено проведення фактичної перевірки в кафе "ВІП" за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт господарювання ОСОБА_1 з 21 лютого 2023 року.

Підставою для прийняття наказу слугував лист Державної податкової служби України від 24 жовтня 2022 року за №12800/7/99-00-09-02-01-07, в якому вказано, що з метою запобігання та виявлення порушень законодавства платниками податків, які здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями, ДПС здійснено аналіз та співставлення інформації щодо відображення у фіскальних чеках інформації щодо зазначення номерів та серій марок акцизного податку, яким встановлено, що окремими суб`єктами господарювання, що здійснюють роздрібну торгівлю алкогольними напоями не дотримуються вимоги нормативно-правових актів, які регулюють зазначене питання. У листі наголошено, що у відповідності до вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", (зі змінами), необхідно здійснити заходи щодо проведення фактичних перевірок платників податків, які зазначені у додатку.

На підставі наказу №307-п від 20 лютого 2023 року та направлень на перевірку від 20 лютого 2023 року №521 та №522, працівники Головного управління ДПС в Івано-Франківській області 21 лютого 2023 року прибули для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність в кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою:

АДРЕСА_1 в кафе "ВІП" ОСОБА_2 відмовилася від підпису направлень та отримання наказу на право проведення перевірки, про що свідчить акт про відмову від підпису у направленні про проведення фактичної перевірки від 21 лютого 2023 року №217.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 21 лютого 2023 року №78/09-19-09-01/, згідно з яким встановлено ряд порушень вимог чинного законодавства.

Акт перевірки направлено позивачу засобами поштового зв`язку (трекінг відправлення 280) разом із супровідним листом від 22 лютого 2023 року №2225/6/09-19-09-01-06 і, як зазначено позивачем у позові, такий акт ним отримано. Акт перевірки направлявся поштою, так як від його отримання і підпису продавець позивача відмовився (акт №218 від 21 лютого 2023).

Під час проведення перевірки, встановлено порушення:

- проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, невидача розрахункового документа встановленого зразка, чим порушено вимоги пункт 1, пункт 2 статті 3 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, вартість яких становить 2876 грн., чим порушено пункт 12 статті 3 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, чим порушено пункт 11 статті 3 Закону України "Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- роздрібна торгівля алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме за даними системи обліку даних РРО ДПС України в кафе "ВІП" за адресою: АДРЕСА_1 де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 реалізовано алкогольні напої з однаковими марками акцизного податку, номера та серії яких дублюються у фіскальних чеках РРО на загальну суму 4552 грн.

Не погодившись із висновками перевірки, ФОП ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Івано-Франківській області із запереченнями на акт перевірки, до якого додано документи на спростування зроблених перевіркою висновків, за результатами розгляду яких Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області висновки перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки контролюючим органом 29 березня 2023 року винесено податкові повідомлення-рішення №00/2142/0901 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 17000 грн. та №002190/0706 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 8079 грн.

Крім того, відповідно до статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах", у зв`язку із встановленням факту торгівлі суб`єктом господарювання алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 30 березня 2023 року прийнято розпорядження №127-л про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями реєстраційний номер 2202486, виданої суб`єкту господарювання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1

Вважаючи розпорядження про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями протиправними позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що порушень положень законодавства в частині наявності підстав та процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено. Як слідує з матеріалів перевірки, підставою для винесення розпорядження було встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання алкогольними напоями без марок акцизного податку, а не порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Позивача притягнуто до відповідальності згідно зі статтею 17 Закону № 481/95 за порушення норм цього Закону, як суб`єкта господарювання, що здійснює реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, що в повному обсязі відповідає вимогам Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального". Натомість, відповідачем належними та достатніми доказами доведено факт реалізації позивачем алкогольних напоїв, маркованих з відхиленням від вимог Положення №1251, та таких, що вважаються немаркованими, отже обґрунтовано та на законних підставах прийнято розпорядження про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Щодо порушень при призначенні та здійсненні перевірки, зокрема проведення такої під час дії мораторію, то колегія суддів зазначається таке.

Порядок призначення та здійснення фактичних перевірок врегульовано нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених в підпунктах 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5).

З аналізу наведених вище норм права можна дійти висновку про те, що пункт 80.2 статті 80 Податкового кодексу України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання. Підставою для проведення фактичної перевірки, зокрема, згідно з підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України слугує наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства; згідно з підпунктом 80.2.5 - наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про можливі порушення платником податків законодавства.

Покликання позивача на те, що враховуючи положення пункту 52-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), податковий орган у цій справі не мав повноважень на дослідження у ході проведення фактичної перевірки позивача питань щодо дотримання ним вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265/95-ВР), суд першої інстанції підставно вважав такі помилковими з огляду на те, що позивач оперує положеннями пункту 52-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, які не були чинними на час видання наказу №307-п від 10.02.2023 року «Про проведення фактичної перевірки».

Так, пунктом 52-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в редакції, що була чинна на час видання вказаного наказу, визначено установити мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Дана редакція пункту 52-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України викладена із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 року, якими із даного пункту виключено положення щодо фактичних перевірок.

Згідно з пунктом 69-2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, в редакції, що була чинна на час прийняття наказу №307-п від 10.02.2023 року «Про проведення фактичної перевірки», податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: в) фактичних перевірок.

При цьому, в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №805/3809/16-а (пункти 37-38) підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

З врахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що порушень положень законодавства в частині наявності підстав та процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено.

Щодо порушень встановлених в акті перевірки та які стали підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження про анулювання ліцензії, то суд першої інстанції правильно зазначив про те, що згідно з частиною 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР), алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481/95) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі, зокрема, встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

У розумінні пп. 14.1.107 та 14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку (підпункт 14.1.109).

Згідно з пунктом 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал і рік випуску марки. Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ - "тютюн імпортний", ТВ - "тютюн вітчизняний") у кількісному виразі.

Відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

У відповідності до Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1251 (далі- Положення №1251), підприємства-виробники та імпортери алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідин, що використовуються в електронних сигаретах (далі - покупці марок), подають засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» щомісяця до 8 числа продавцю марок акцизного податку (далі - продавець марок) для задоволення через два місяці потреби в марках таку інформацію: попередню заявку-розрахунок про потребу в марках за їх видами, реквізити платіжного документа/платіжних документів (номер, дата платіжного доручення та сума перерахованих коштів) на перерахування плати за виготовлення марок та звіт про використання марок, придбаних у попередньому місяці. Поняття «продавець марок акцизного податку» вживається у значенні, наведеному в Податковому кодексі України.

Відповідно до пункту 27 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 за №1251 у разі виявлення продавцем марок невідповідності їх вимогам законодавства чи явних ознак підроблення такі марки повертаються підприємству-виробнику для проведення експертизи, про що покупцеві марок видається довідка. Після одержання висновку експертизи складається акт, на підставі якого зазначені марки підлягають знищенню підприємством-виробником, а у разі визнання марок фальшивими чи підробленими - надсилаються до відповідних правоохоронних органів.

Склад виявленого під час перевірки правопорушення утворює факт зберігання, транспортування чи реалізацію алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Контролюючим органом за результатом проведеного аналізу бази даних СОД РРО (почекова інформація), здійснено аналіз та співставлення інформації щодо відображення у фіскальних чеках цифрового значення та штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) та встановлено систематичну реалізацію позивачем алкогольних напоїв з однаковими реквізитами марок акцизного податку, які зазначені у розрахункових документах.

Згідно з електронними копіями розрахункових документів, що надходять до органів ДПС та копій фіскальних чеків встановлено 60 фактів реалізації алкогольних напоїв з маркою акцизного податку, що дублюється, а саме: ADXR212050 на продукції горілка "Карпаткська Екс." та три випадки із маркою акцизного податку AEE248681 на продукції горілка "Карпатська з перцем".

Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи витягами з бази даних СОД РРО (почекова інформація), фіскальними чеками з реалізації алкогольних напоїв, які є додатком до акту фактичної перевірки.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вирішення спірних правовідносин, колегією суддів враховано, що питання правомірності висновку контролюючого органу про роздрібну торгівлю алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка, викладеного у акті перевірки №78/09-19-09-01/ від 21 лютого 2023 року, вже було предметом судового розгляду. Так, на підставі згаданого акту перевірки Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області було винесено податкове повідомлення-рішення №00/2142/0901 та №002190/0706 від 29 березня 2023, яким контролюючим органом до позивача застосовано фінансові санкції за два порушення: за реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка застосовано фінансову санкцію в розмірі 17000,00 грн; за проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів, застосовано штрафну санкцію в розмірі 8079,00 грн. які були оскаржені позивачем у судовому порядку. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року у справі №300/2015/23 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, яке залишене постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року без змін, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №002190/0706 від 29.03.2023 року, в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 2876,00 грн. щодо порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме: не відображення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації у книзі обліку доходів у витрат (порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, позивач у додаткових письмових пояснення не заперечує наявність встановлення фактичною перевіркою 60 та 3 випадків реалізації різних алкогольних напоїв (за найменуванням та за об`ємом), що зазначено у додатку до акту перевірки, однак зазначає, що відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до п. 228.9 ст. 228 ПК України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку про те, що обставини реалізації позивачем алкогольних напоїв, маркованих з відхиленням від вимог Положення №1251 та таких, що вважаються немаркованими, чим порушено вимоги ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, у адміністративній справі №300/2015/23, а тому такі обставини за приписами частини 4 статті 78 КАС України не доказуються при розгляді даної справи, у якій бере участь та сама особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів також зауважує, що ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2024 року за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 червня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 300/2015/23.

Позивачем у поданому позові факт невідповідності марок акцизного податку вимогам Положення №1251 не заперечувався.

Також, позивач, як суб`єкт господарювання, що здійснює реалізацію алкогольних напоїв, несе персональну відповідальність за свою діяльність та її наслідки.

Окрім того, суд першої інстанції правильно вказав, що Положення №1251 містить опис зразка (розміру та реквізитів) марки акцизного податку для алкогольних напоїв, що надає змогу будь-якій особі перевірити відповідність марки акцизного податку вимогам чинного законодавства.

Хоча маркування алкогольних напоїв марками акцизного податку і здійснюється виробниками цієї продукції, втім порушенням норм Закону №481/95 щодо правил торгівлі такими напоями є, зокрема, реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване розпорядження Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 127-л від 30 березня 2023 відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про його скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року у справі № 300/2993/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 22 березня 2024 року