Справа № 320/23582/23-а
Суддя: Підпалий В. В.
Дата ухвалення: 2024-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Суддя Печерського районного суду м. Києва Підпалий В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту накладеного в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 відкритого з примусового виконання виконавчого листа суду виданого на примусове виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2011 року у кримінальному провадженні № 1-45/11 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 291 900,86 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про скасування арешту накладеного в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 відкритого з примусового виконання виконавчого листа суду виданого на примусове виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2011 року у кримінальному провадженні № 1-45/11 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 291 900,86 грн., у якому просить суд скасувати арешт всього майна ОСОБА_1 накладеного державним виконавцем у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 25.10.2018 року, яке завершеного 22.12.2020 року.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 року означену адміністративну справу за підсудністю передано до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

23 лютого 2024 року через канцелярію суду від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у даній справі суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Як вбачається з матеріалів наданих судді, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом метою якого є отримання рішення про скасування арешту всього майна ОСОБА_1 , накладеного на підставі постанови Головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ушенко Ю.П. про арешт майна боржника від 25.10.2018 року, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, відкритого з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 1-45/11 виданого 11.10.2018 року на примусове виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2011 року у кримінальному провадженні № 1-45/11 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 291 900,86 грн.

З наведеного вбачається, що підставною для звернення ОСОБА_1 є арешт майна накладений в ході виконання вироку суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

За приписами положень ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Аналогічні висновки викладені у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року за № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (із змінами та доповненнями).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що містяться в постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», в питанні щодо звільнення майна з під-арешту, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, існує два способи здійснення такого права, а саме, на рішення та дії державного виконавця стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства (наприклад адміністративного), а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору майном чи речовим правом на майно, і яка не є стороною виконавчого провадження, подається позов про зняття арешту з майна.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, у даній справі арешт на майно було накладено державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, у якому позивач ОСОБА_1 є боржником, тобто стороною виконавчого провадження.

Означеними діями державного виконавця позивачу - ОСОБА_1 лише обмежено його право розпорядження всім майном на стадії виконавчого провадження, а тому належним способом захисту даного права є саме звернення до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а не з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, суд дійшов висновку, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з позовом (адміністративним/цивільним) про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення такого питання, а саме, шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України.

Таким чином, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, вчинених під час виконання вироку суду в частині стягнення за цивільним позовом, не можуть розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з цим суд резюмує, що дане питання підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Суд зазначає, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні з примусового виконання вироку Печерського районного суду м. Києва № 1-45/11 від 11.10.2018 року, повинні бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Необхідно зазначити, що для вирішення питання щодо відкриття провадження не має значення на які норми процесуального законодавства посилається позивач у позовній заяві. Суд повинен самостійно оцінити суть правовідносин, які виникли між сторонами спору і вирішити питання щодо відкриття відповідного провадження.

Таким чином, дані правовідносини належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, а тому, позивач має право звернутись до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою як передбачено статтею 447 ЦПК України, а не з адміністративним позовом в порядку КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, зокрема, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Із врахуванням зазначеного у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту накладеного в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 відкритого з примусового виконання виконавчого листа суду виданого на примусове виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2011 року у кримінальному провадженні № 1-45/11 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 291 900,86 грн., необхідно відмовити з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України так як позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Роз`яснити, що заявлені вимоги належить розглядати за правилами цивільного судочинства, а саме, з урахуванням положень розділу VII ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 170, 171 248 КАС України, ст. ст. 128, 539 КПК України, 447 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту накладеного в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 відкритого з примусового виконання виконавчого листа суду виданого на примусове виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2011 року у кримінальному провадженні № 1-45/11 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 291 900,86 грн., - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Підпалий В.В.