Справа № 400/3427/23
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 р. № 400/3427/23
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, відповідно до процедури передбаченої ст.263 КАС України, адміністративну справу,

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008,
простягнення 31 715,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з вимогами: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо невиплати їй нараховані пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №1440/2418/18 в сумі 5772,34 гривень та нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 року по 30.04.2021 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі №400/6071/20 в сумі 77344,50 гривень; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №1440/2418/18, в сумі 5772,34 гривень та нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 р. на виконання Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 на виконання Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі №400/6071/20 в сумі 77344,5 гривень, а всього в сумі 83116,84 гривень, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на її користь втрати від інфляції в розмірі 27016,02 гривень, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на її користь 3% проценти річних за прострочення грошових зобов`язань в сумі 4699,81 гривень.

07.04.2023 судом відкрито провадження за цими позовними вимогами у адміністративній справі №400/3427/23.

08.08.2023 ухвалою суду провадження у справі закрито.

25.10.2023 ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду частково задоволено апеляційну скаргу позивачки та ухвалу МОАС від 08.08.203 про закриття провадження в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на її користь втрати від інфляції в розмірі 27016,02 гривень, стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на її користь 3% проценти річних за прострочення грошових зобов`язань в сумі 4699,81 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що постановою ПААС від 01.07.2020 у справі №1440/2418/18, рішенням МОАС від 15.03.2021 у справі №400/6071/20 задоволенні її позовні вимоги про здійснення перерахунку пенсії, але зазначені рішення залишилися невиконаними в частині перерахування та виплати пенсії у розмірі 5772,34 та 77344,50 гривень. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджується з правовими висновоками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц. Відповідно до листа Верховного Суду України №62-97 від 03.04.1997, визначення індексу інфляції необхідно перемножити між собою щомісячні індекси, які складають відповідний період прострочки, помножити заборгованість за договором позики на індекс інфляції за період прострочки. Таким чином, позивачка обрахувала розмір заборгованості по виплаті пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 на виконання постанови ПААС від 01.07.2020 у справі №1440/2418/18 з урахуванням індексу інфляції з 01.08.2020 8450,04 гривень. Отже інфляційних збитків, які зобов`язаний сплати відповідач 2677,70 гривень. Крім того, розмір заборгованості по виплаті пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 на виконання рішення МОАС від 15.04.2021 у справі №400/6071/20 з урахуванням індексу інфляції 27693,72 гривень. Таким чином, загальний розмір інфляційних збитків, які зобов`язаний сплатити відповідач 29693,72 гривень. Також, позивачкою обраховано відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних всього 4699,81 гривень.

Відповідач позов не визнав, надіслав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію аргументував тим, що надіслав відзив в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію відповідач аргументував тим, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України забезпечується виконання грошових зобов`язань кредитора, що виникає з цивільних правовідносин. ГУ ПФУ у Миколаївський області не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ст.625 ЦК України, тому норми, що регулюють наслідки порушення зобов`язань до спірних правовідносин не застосовуються, а тому зазначена вимога позивача не підлягає задоволенню. Взагалі, рішенням суду зобов`язано відповідача вчинити певні дії, та не визначено конкретну суму, виражену у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, тобто, зобов`язання не є грошовим, тому відсутні підстави для стягнення 3% та інфляційних витрат.

Суд розглянув справу 21.03.2024 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

01.07.2020 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 р. у справі № 1440/2418/18 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачці у розмірі 100% суми підвищення з 05.03.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного вище рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачки та направлено на її адресу лист № 4317-4119/В-02/8-1400/20 від 30.07.2020, в якому її повідомлено про те, що доплата пенсії за постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 (за період з 05.03.2019 по 31.12.2019) у загальному розмірі 5772,34 буде здійснена у порядку, встановленому постановою КМУ від 22.08.2018 № 649.

15.03.2021 рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/6071/20 зобов`язано відповідача провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачці з 01.04.2019.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачки на направлено на її адресу лист від 19.05.2021, в якому її повідомлено про те, що доплата пенсії за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20 (за період з 01.04.2019 по 30.04.2021) у загальному розмірі 77344,50 буде виплачена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

Станом на час звернення з цим позовом, рішення суду у справах №400/6071/20 та №1440/2418/18 в частині виплати заборгованості не виконано.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо можливості застосування до правовідносин з невиконання Державою своїх фінансових зобов`язань ст.625 Цивільного кодексу України, то з цього приводу Верховний Судом у постановах від 20.02.2019 у справі №818/678/17, від 11.04.2018 у справі №758/1303/15, 16.05.2018 у справі №686/21962/15, від 11.05.2018 у справі №820/3052/17, від 18.07.2018 у справі №2а-11853/10/1570, від 12.11.2018 у справі №826/22868/15, від 12.02.2020 у справі №826/17656/16 сформульований правовий висновок про те, що ст.625 ЦК України застосовується лише стосовно боржника та стягувача, які до цього перебували у договірних, цивільно-правових зобов`язаннях. До заборгованостей, яка виникає внаслідок деліктних, трудових або публічно-правових відносин ст.625 ЦК України не застосовується.

Щодо посилання позивача на постанови від 20.02.2019 у справі №642/6005/17, від 20.01.2016 у справі №6-2759цс15, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, 20.02.2019 у справі №642/6005/17, та від 16.05.2018 у справі №686/219662/15-2, то там як раз йшла мова про цивільні-правовідносини, а не публічно-правові.

Відповідно до ст.242 КАС України, суд зобов`язаний при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноважень суду для не врахування таких висновків Верховного Суду, ст.242 КАС України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачають.

За таких обставин, оскільки до правовідносин з несвоєчасного виконання судового рішення у адміністративній справі, неможливо застосувати ст.625 ЦК України, у суду немає підстав для стягнення на користь позивача компенсації, що включає індекс інфляції та 3% річних.

Для захист прав в публічно-правових відносинах передбачених інший механізм.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Разом з тим, зазначена правова норма також не може бути застосована до цього випадку, оскільки рішення ПААС від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 та МОАС від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20, не вирішувалося питання про стягнення коштів. Зазначені рішення мали зобов`язальний характер. За таких обставин, підстав для нарахування 3% річних також не має підстав.

Таким чином, відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача коштів на користь позивачки, у зв`язку з невиконанням рішення адміністративного суду зобов`язального характеру.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю.

Щодо судових витрат, то судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн згідно квитанції №0.0..1 від 29.03.2023.

Постановою П`ятого апеляційного суду від 25.10.2023 залишено в силі ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 в частині закриття провадження щодо позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачці нарахованої пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 в сумі 5772,34 грн та нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20 в сумі 77 344,50 грн; стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованість по виплаті пенсії за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі № 1440/2418/18 в сумі 5772,34 грн та нарахованої пенсії за період з 01.04.2019 по 30.04.2021 виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 400/6071/20 в сумі 77 344,50 грн.

Таким чином сума судового збору щодо цієї частини позовних вимог в розмірі 536,80 грн підлягає поверненню відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір"за клопотання особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Решта частини суми сплаченого позивачкою судового збору за подання цієї позовної заяви в розмірі 536,80 грн відшкодуванню не підлягає, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог цим рішенням.

Також, судом встановлено, що позивачкою при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн, про що свідчить квитанція №0.0..1 від 21.08.2023. Позивачка звернулась із заявою про відшкодування сплаченого нею за подання апеляційної скарги в розмірі 2684 грн.

ПААС ухвалою від 20.12.2023 відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення на її користь витрат з оплати судового збору в розмірі 2684,00 грн, спираючись на те, що вона є передчасною на цій стадії розгляду і може бути задоволена лише після ухвалення рішення за результатом розгляду справи по суті.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги постановою ПААС від 25.10.2023, сума сплаченого позивачкою судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1342 грн підлягає відшкодуванню на її користь , з урахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,549) відмовити повністю.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві ) гривень.

3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 21.03.2024