Справа № 320/14126/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Головне управління ДПС у Київській області звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 25866457,49 грн. з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до бюджету кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 25866457,49 грн. з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Скаржник мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції не врахував те, що позивач не мав права звертатись до суду з цим позовом, оскільки станом на час звернення позивачем до суду з цим позовом сума податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 25.10.2017 за № була неузгодженою, у зв`язку з оскарженням у судовому порядку такого рішення у справі № 320/5804/18, у якій рішенням суду від 26.04.2021, яке набрало законної сили 01.12.2021, зокрема, скасовано вказане податкове повідомлення рішення.

На думку скаржника, суд першої інстанції не обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про розгляд цієї справи у порядку загального провадження.

Також скаржник наголошує, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням строку, передбаченого ст. 258 КАС України.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від "15" січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" про стягнення податкового боргу та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Позивач в обґрунтування своїх доводів зазначає, що судовими рішеннями у справах № 810/248/18 та № 320/5804/18 відмовлено відповідачу у скасуванні податкового повідомлення-рішення від 25.10.2017 за № , тому податковий борг на суму 25866457,49 грн є узгодженим. Також позивач зазначає, що станом на день звернення до суду відповідач вимогу від 29.03.2021 № 18095-13 не оскаржив та податковий борг не сплатив, тому податковий орган звернувся до суду з цим позовом про стягнення вказаного боргу.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (ідентифікаційний код юридичної особи 32294926) є платником податків, зборів (обов`язкових платежів) і перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Київській області.

Податковий борг Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» виник на підставі заборгованості з пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, у зв`язку з несплатою платником податків у встановлені терміни сум грошових зобов`язань, та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 25866457,49 грн, згідно з податковим повідомленням-рішення № від 25.10.2017.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» оскаржило у судовому порядку податкове повідомлення-рішення № від 25.10.2017. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 у справі №810/248/18, залишеним без змін постановами Шостого апеляційного адміністративного суд від 20.11.2018 та Верховного Суду від 11.10.2021, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

29.03.2021 Головне управління ДПС у Київській області надіслало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» податкову вимогу форми «Ю» №18095-13 на суму 25866457,49 грн, яка вручена відповідачу 02.04.2021.

Оскільки податковий борг платником податків в добровільному порядку не сплачено, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що заборгованість зі сплати податків є узгодженою та підлягає стягненню у встановленому законом порядку, тому, враховуючи відсутність у відзиві відповідача жодних пояснень по суті позову, в тому числі платежів на погашення існуючої заборгованості, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Згідно зі ст. 14 ПК України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 36.1-36.3 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг у розмірі 25866457,49 грн у позивача виник на підставі заборгованості з пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства згідно з податковим повідомленням-рішення № від 25.10.2017.

За наслідками оскарження Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» у судовому порядку податкового повідомлення-рішення № від 25.10.2017, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 у справі №810/248/18, залишеним без змін постановами Шостого апеляційного адміністративного суд від 20.11.2018 та Верховного Суду від 11.10.2021, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість зі сплати податків є узгодженою та підлягає стягненню у встановленому законом порядку.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.4 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами, визначеними п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання п.п. 59.1, 59.4 ст. 59 ПК України позивачем сформована податкова вимога форми «Ю» №18095-13 від 29.03.2021 на суму 25866457,49 грн, яка вручена відповідачу 02.04.2021, що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с.9).

Згідно з п. 60.6 ст. 60 ПК України, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Стаття 60 ПК України містить перелік підстав, згідно яких податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що оскільки матеріали справи не містять підтверджень жодного із перелічених випадків, то податкове повідомлення-рішення не є відкликаним.

Приписами п. 87.1 ст. 87 ПК України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків у відповідності із п. 87.2 ст. 87 ПК України, є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно з п. 95.2 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з інтегрованою карткою відповідач має заборгованість з несплаченої пені в сумі 25866457,49 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідач не сплатив суму податкового боргу, у тому числі на виконання податкової вимоги форми «Ю» №18095-13 від 29.03.2021, то позивач мав правові підстави для звернення до суду із цим позовом.

Отже, враховуючи відсутність доказів сплати відповідачем узгодженого податкового боргу на суму 25866457,49 грн, наявні підстави для його стягнення в примусовому порядку, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Що стосується доводів відповідача про те, що позивач не мав права звертатись до суду з цим позовом, оскільки станом на час звернення позивачем до суду з цим позовом сума податкового боргу за податковим повідомленням-рішенням від 25.10.2017 за № була неузгодженою, у зв`язку з оскарженням у судовому порядку такого рішення у справі № 320/5804/18, у якій рішенням суду від 26.04.2021, яке набрало законної сили 01.12.2021, зокрема, скасовано вказане податкове повідомлення рішення, то колегія суддів зазначає таке.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі № 320/5804/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року, скасовано, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 25 жовтня 2017 року №, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства» у розмірі 31614945,30 грн.

Проте, Верховний Суд постановою від 26 жовтня 2022 року у вказаній справі скасував постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року, рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року та відмовив в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 жовтня 2017 року №.

Оскільки вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України тощо.

Такий висновок неодноразово підтриманий Верховним Судом у постановах від 08.10.2019 року у справі № 520/3060/19, від 09.10.2018 у справі №820/1864/17, від 09.02.2022 у справі

Отже, станом на час вирішення судом першої інстанції справи, яка розглядається, сума податкового боргу, за стягненням якої у судовому порядку звернувся позивач, була узгодженою та, як встановлено судом першої інстанції, сума боргу відповідачем не сплачена, тому суд обґрунтовано задовольним позов.

Щодо доводів відповідача про те, що суд першої інстанції не обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про розгляд цієї справи у порядку загального провадження, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки, як правильно зазначено судом першої інстанції, предметом спору цієї адміністративної справи є стягнення з відповідача коштів у рахунок погашення податкового боргу, тому цей спір не відноситься до переліку справ, передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України, які в обов`язковому порядку розглядаються за правилами загального провадження, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням строку, передбаченого ст. 258 КАС України, колегія суддів не враховує, оскільки таке порушення, на думку відповідача, не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, перелік яких (підстав) наведений у ч. 3 ст. 317 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна