Справа № 420/7148/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7148/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Арцизького відділу Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Арцизького відділу Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( далі відповідач, Арцизький ВДВС), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.02.2024 року ВП №74261591.

ІI. Позиція позивача, заперечення відповідача.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що у відповідача були відсутні законні підстави для відкриття виконавчого провадження ВП №74203221 від 19.02.2024 р. з примусового виконання постанови БАД №760873 від 15.02.2023 р., оскільки сума штрафу була сплачена позивачем добровільно ще 30.08.2023 р. Відтак, відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження ВП № 74261591 з примусового виконання постанови від 19.02.2024 про стягнення мінімальних витрат в межах виконавчого провадження ВП № 74203221.

19.03.2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позову, вказуючи, що у провадженні Арцизького ВДВС перебувало виконавче провадження АСВП 74203221 з примусового виконання постанови серії БАД № 760873, виданої 15.02.2023 УПП в Одеській області Департамент патрульної поліції про стягнення штрафу з ОСОБА_1 у сумі 680 грн., яке відкрито постановою від 19.02.2024 року. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі- Інструкція) 19.02.2024 державним виконавцем Арцизького ВДВС винесено постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження. При цьому, пред`явлення позивачем підтвердження сплати штрафу в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження стало підставою для закриття виконавчого провадження відповідно до пункту дев`ятого частини першої статті 39 цього Закону без сплати позивачем виконавчого збору. Проте, в межах ВП №74203221 з примусового виконання примусового виконання постанови серії БАД № 760873, виданої 15.02.2023 УПП в Одеській області Департамент патрульної поліції про стягнення штрафу, мінімальні витрати виконавчого провадження не були стягнуті, а тому державним виконавцем відповідно до абзацу п`ятнадцятого пункту другого розділу VI Інструкції відкрито виконавче провадження за постановою про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Таким чином в автоматизованій системі виконавчого провадження зареєстровано виконавче провадження АСВП № 74261591 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження. Тобто, постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в межах АСВП № 74261591 від 23.02.2024 року, винесена державним виконавцем відповідно до вимог діючого законодавства і, відповідно, є належним виконавчим документом. Правових підстав щодо невиконання постанови та не стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у державного виконавця не було.

19.03.2024 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій вказує, шо ні виконавче провадження ВП №74203221 від 19.02.2024р., а ні виконавче ВП №74261591 від 23.02.2024 р відповідно до норми ст. 1 Закон України «Про виконавче провадження» не мали ознак завершальної стадії, адже постанова УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції серії БАД №760873 від 15.02.2023 р. була виконана позивачем ще 30.08.2023р. (за майже пів року до вищезазначених дій відповідача). У своєму відзиві відповідач не обґрунтував, на підставі яких норм Закону позивач на момент відкриття виконавчих проваджень ВП №74203221 від 19.02.2024р., ВП №74261591 від 23.02.2024р мав статус Боржника. На думку позивача, норми Закону України «Про виконавче провадження», в межах цієї справи, не можуть діяти щодо позивача, адже він не був Боржником на момент відкриття виконавчих проваджень ВП №74203221 від 19.02.2024р. і ВП №74261591 від 23.02.2024 р. Аргументи відповідача про те що УПП в Одеській області ДПП не надав жодних підтверджень сплати штрафу за вищевказаною постановою, а у відділі немає доступу до систем органів поліції для здійснення перевірки сплати штрафів за виконавчими документами, які пред`явлені до виконання є абсурдними з огляду на те, що громадяни України не повинні узгоджувати дії між органами владних повноважень та нести відповідальність, в тому числи щодо вимог по сплаті, за неузгоджені, протиправні, необґрунтовані, безпідставні дії з боку органів владних повноважень. Позивач вважає за необхідне ще раз наголосити, що а ні дії УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції щодо подання простроченого та погашеного виконавчого документу до примусового виконання, а ні подальші дії відповідача, не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії і не відповідають вимогам, які висуваються до актів індивідуальної дії.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.03.2024 року позовну заяву залишено без руху, зобов`язавши позивача надати платіжний документ про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.

Ухвалою суду від 13.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами, передбаченими статтею 287 КАС України, призначено судове засідання на 22.03.2024 року о 14:30 год.

В судове засідання сторони не прибули, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. При цьому, сторони надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі за наявними у справі документами.

Частиною 3 статі 194 КАС України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

19.02.2024 року старшим державним виконавцем Арцизького відділу Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) (далі старший державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74203221 з примусового виконання постанови УПП В Одеській області Департаменту патрульної поліції № БАД № 760873 від 15.02.2023 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 в дохід держави штрафу в розмірі 680,00 грн., стягувач - УПП В Одеській області Департаменту патрульної поліції. Стягнути з боржника виконавчий збір в розмірі 68,00 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 369,00 грн. ( пункт 3 цієї постанови. ( а.с. 17)

19.02.2024 року старшим державним виконавцем Арцизького відділу Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) (далі старший державний виконавець) винесено постанову ВП № 74203221, якою встановлено, що в ході проведення виконавчих дій виконавцем було здійснено витрати виконавчого провадження в загальному розмірі 368,00 грн., а саме витрати на сплату послуг АСВП, на придбання немаркованої поштової продукції та знаків поштової оплати, а також на виготовлення документів виконавчого провадження. Керуючись ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі- Інструкція) було постановлено визначити для боржника - ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн. ( а.с. 43 зв.)

23.02.2024 року начальником відділу Арцизького відділу Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) винесено постанову ВП № 74203221 про закінчення виконавчого провадження, як фактично виконано на підставі пункту 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що відповідно до наданої квитанції від 30.08.2023 р. ОСОБА_1 сплатив штраф у повному обсязі до відкриття виконавчого провадження. ( а.с. 44-45)

23.02.2024 року начальником відділу Арцизького відділу Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74261591 з примусового виконання постанови № 74203221, виданої 19.02.2024 року Арцизьким відділом Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) про стягнення з ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн. в дохід держави. (а.с.46)

Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження №74261591 від 23.02.2024 р. протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Статтею 129-1 Основного Закону України передбачено, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ), зокрема

- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII);

- відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди. (пункт 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII);

- сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. ( частини 1-2 ст. 15 Закону № 1404-VIII);

- виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (частина 1 статті 18 Закону № 1404-VIII);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. ( частина 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII);

- державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). ( абзац 1 частини 4 статті 27 Закону № 1404-VIII в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018);

- виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ( пункт 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII).

- кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження (частина 1 статті 42 Закону № 1404-VIII);

- витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. (частина 2 статті 42 Закону № 1404-VIII);

- витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. ( абзац перший частини 3 статті 42 Закону № 1404-VIII);

- розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. ( абзац третій частини 3 статті 42 Закону № 1404-VIII);

- на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. ( частина четверта статті 42 Закону № 1404-VІІІ)

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 2 квітня 2012 року за № 489/20802 затверджена Інструкція з організації примусового виконання рішень ( надалі Інструкція № 512/5), якою зокрема, передбачено

- ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню. ( пункт 1 розділу І Інструкції № 512/5);

- фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону. Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554. ( пункт 1 розділу VI. «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції № 512/5);

- витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). ( абзаци 1- 4 пункту 2 розділу VI. «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції № 512/5);

- у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. (абзаци 7-8 пункту 2 розділу VI. «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції № 512/5).

VI. Оцінка суду.

Системний аналіз наведених норм Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку, що у разі надходження на виконання виконавчого документа, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження або прийняти рішення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття його до виконання.

При цьому, приписами Інструкції № 512/5 чітко визначений обов`язок державного виконавця виносити постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

В силу наведених положень виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону № 1404-VІІІ, а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Як встановлено судом, предметом судового контролю у даній справі є постанова ВП № №74261591 від 23.02.2024 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВП № 74203221, виданої Арцизьким ВДВС, 19.02.2024 року про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн.

В якості підстави для визнання даної постанови протиправною, позивач вказує на відсутність підстав щодо її видання, покликаючись на відсутність у нього статусу боржника в обох відкритих виконавчих провадженнях ВП № 74203221 та №74261591, оскільки постанова УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції серії БАД №760873 від 15.02.2023 р. не підлягала примусовому виконанню в зв`язку з тим, що штраф за вказаною постановою був сплачений позивачем 30.08.2023 р., тобто до відкриття вказаних виконавчих проваджень.

При цьому, відповідач не заперечуючи факт сплати позивачем штрафу згідно постанови УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції серії БАД №760873 від 15.02.2023 р. до відкриття виконавчого провадження ВП № 74203221 від 19.02.2024 року, зазначає, що фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження (п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII) та звільнення від сплати виконавчого збору, проте не для сплати мінімальних витрат виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам сторін, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, в провадженні Арцизького ВДВС перебувало виконавче провадження АСВП 74203221, за яким постановою державного виконавця Арцизького ВДВС від 19.02.2024 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови серії БАД № 760873, виданої 15.02.2023 УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сумі 680 грн. При цьому, одночасно постановою державного виконавця Арцизького ВДВС від 19.02.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 369 грн. В подальшому, у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документа - постанови УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції серії БАД №760873 від 15.02.2023 р., постановою начальником відділу Арцизького ВДВС від 23.02.2024 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження АСВП 74203221 закінчено.

При цьому, суд зауважує, що вказані постанови державного виконавця, прийняті в межах виконавчого провадження № 74203221, у т.ч. постанова державного виконавця Арцизького ВДВС від 19.02.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 369 грн. є чинними, доказів їх оскарження позивачем до суду не надано.

З огляду на вказане, не підлягають правовій оцінці в межах даних спірних правовідносин доводи позивача щодо подання УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції простроченого та погашеного виконавчого документу до примусового виконання, а також щодо підстав набуття позивачем статусу боржника в межах виконавчого провадження № 74203221.

Як вбачається з вищенаведених положень Закону № 1404-VІІІ та Інструкції № 512/5, то витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції, друк документів тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

При цьому, суд враховує, що до повноважень державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження віднесено одночасне прийняття постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією, а відтак при відкритті виконавчого провадження №74261591 з примусового виконання постанови ВП № 74203221 від 19.02.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 369 грн. державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Оскільки жодних інших обґрунтованих доводів, які б заслуговували на увагу та спростовували законність спірної постанови матеріали справи не містять, то суд вважає, що державний виконавець при винесенні постанови Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.02.2024 року ВП № 74261591 діяв в межах і спосіб встановлений приписами Закону № 1404-VІІІ, Інструкції № 512/5.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

VII. Висновок суду.

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

У разі відмови у задоволенні позову, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позовної заяви позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Арцизького відділу Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Будівельників, буд. 15-Б, м. Арциз, Одеська обл., 68400, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.