Справа № 160/26137/23
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
10.10.2023 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорти від 16.01.2023, від 06.02.2023, від 18.04.2023, від 12.09.2023 щодо необхідності направлення на військово-лікарняну експертну комісію для встановлення придатності (або лікування) до військової служби військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорти від 16.01.2023, від 06.02.2023, від 18.04.2023, від 12.09.2023 та надати письмову відповідь щодо прийнятого рішення про направлення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на проходження військово-лікарняної експертної комісії, для встановлення рівня придатності до військової служби, у відповідності до 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України і змісту ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . Через погіршення стану здоров`я під час проходження служби, позивач був вимушений звернутись з рапортами від 16.01.2023, від 06.02.2023, від 18.04.2023, від 12.09.2023 про необхідність встановлення рівня придатності до військової служби. Станом на момент подання позову на жоден з рапортів позивач не отримав ані рішення, ані направлення на ВЛК, ані будь-якого розпорядження чи наказу. Позивач вважає, що відповідач, не розглянувши рапорти від 16.01.2023, від 06.02.2023, від 18.04.2023, від 12.09.2023 у встановлений законодавством строк, по суті зазначених у них питань порушив вимоги пунктів 112,115 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статті 20 «Про звернення громадян».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 .
Відповідно до витягу з наказу командира НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони від 27.05.2022 №8 вирішено вважати призначеним до НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони молодшого сержанта запасу ОСОБА_1 , командиром 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти, ВОС-100182А.
З 27.09.2022 по 21.11.2022 ОСОБА_1 проходив лікування в травматологічному відділенні інституту патології суглобів, про що зазначено у виписці №7795 із медичної карти стаціонарного хворого, виданій КНП КМР «МЛШМД» м. Кам`янське.
З 21.11.2022 по 21.12.2022 ОСОБА_1 проходив лікування в КНП КМР «МЛШМД» м. Камянське. Під час лікування, а саме: 18 грудня 2022 року, за дорученням командира військової частини НОМЕР_1 №168/2/1 від 18.12.2022 комісією в/ч НОМЕР_1 було здійснено перевірку перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я військовослужбовця ОСОБА_1 .
Перевіркою було встановлено відсутність молодшого сержанта ОСОБА_1 в медичному закладі КНП КМР «МЛШМД» м. Кам`янське, розташованому по вулиці Вячеслава Чорновола, буд. 79А, попри те, що ОСОБА_1 повинен був перебувати на стаціонарному лікуванні в палаті №206, як було зазначено в історії хвороби.
За результатами перевірки складено акт від 18.12.2022.
21.12.2022 року ОСОБА_1 був виписаний з лікування відповідно до виписки №7795 із медичної карти стаціонарного хворого, виданій КНП КМР «МЛШМД» м. Кам`янське. Після лікування рекомендовано проходження ВЛК для вирішення питання для подальшого лікування.
У довідці ВЛК №99 від 23.12.2022, виданій в/ч НОМЕР_4 вказано, що молодший сержант ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №213 від 25.12.2022 наказано вважати таким, що вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою молодшого сержанта ОСОБА_1 старшого стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти на 30 календарних днів з 25 грудня 2022 року по 23 січня 2023 року.
23 січня 2023 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт від командира 2 стрілецької роти про відсутність молодшого сержанта ОСОБА_1 на вечірній перевірці особового складу, яка проводилася о 20-00 23.01.2023.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №17 від 23.12.2022 було розпочато службове розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу з відпустки молодшого сержанта ОСОБА_1 в умовах воєнного стану. По закінченню службового розслідування складено акт службового розслідування від 03.02.2023, яким було встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 не з`явився вчасно на службу з відпустки 23.01.2023, поважність причин нез`явлення з відпустки встановити неможливо, так як телефонний зв`язок, весь час протягом проведення службового розслідування у військовослужбовця ОСОБА_1 відсутній.
Судом встановлено, що позивачем були подані рапорти командиру військової частини НОМЕР_1 , начальнику медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 16.01.2023, 06.02.2023, 18.04.2023 та 12.09.2023, в яких просив:
- не надавати йому наказів, оскільки позивач не спроможний їх виконувати за станом здоров`я;
- направити на ВЛК комісію згідно вимоги про Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 для обстеження і встановлення необхідного лікування або взагалі встановлення придатності до військової служби;
- не рахувати в СЗЧ на підставі наданих документів та пояснень у рапортах.
Позивач зазначає у позові, що жоден його рапорт не був розглянутий.
У відзиві зазначено, що на рапорт - 1 та рапорт 2 була надіслана відповідь за №155 від 25.02.2023 за допомогою засобів системи електронного документообігу ЗСУ на адресу Військової служби правопорядку у ЗСУ, з подальшим перенаправленням військовослужбовцю ОСОБА_1 .
До відзиву на позовну заяву відповідачем подані відповіді на рапорти позивача.
Так, відповідь на рапорт 3 за №1693/89 від 09.05.2023 була надіслана за допомогою засобів системи електронного документообігу ЗСУ на адресу Військової служби правопорядку у ЗСУ Регіональне Управління « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та командиру бригади з подальшим перенаправленням військовослужбовцю ОСОБА_1 з подальшим перенаправленням військовослужбовцю ОСОБА_1 . У відповіді вказано, що відповідно до ст. 260 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).
У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад. У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) до направлення пораненого військовослужбовця на лікування поза розташуванням військової частини, вона надсилається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, до якого приписаний військовослужбовець, який отримав травму (каліцтво, поранення, контузію), протягом 30 днів з дня отримання травми (каліцтва, поранення, контузії) або протягом 30 днів з дня надходження відповідної вимоги територіального центру.
У зв`язку з викладеним до позивача заявлено вимогу щодо повного та неухильного виконання вимог чинного законодавства.
На рапорт - 4 від 13.06.2023 було надано відповіді за №1693/125 від 21.06.2023, яка надіслана за допомогою засобів системи електронного документообігу ЗСУ на адресу Головного управління Служби правопорядку Збройних Сил України, Регіональне Управління «СХІД» та командиру бригади з подальшим перенаправленням військовослужбовцю ОСОБА_1 , та за №1693/224 від 24.08.2023, яка надіслана за допомогою засобів системи електронного документообігу ЗСУ на адресу Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України з подальшим перенаправленням військовослужбовцю ОСОБА_1 .
У відповіді за №1693/224 від 24.08.2023 зазначено, що неповернення позивача з відпустки для лікування з 23.01.2023 по теперішній час є грубим порушенням військової присяги, законів України та Статутів Збройних Сил України. Хвороба та перебування військового на стаціонарному лікуванні не є законною підставою щодо неприбуття його у розташування військової частини з відпустки по хворобі та після виписки зі стаціонарного лікування. Згідно раніше отриманих довідок військово - лікарських комісій з військової частини НОМЕР_4 від 23.12.2022 №99 (м. Дніпро - захворювання не пов`язані з проходженням військової служби та довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.05.2022 №9, згідно висновку якого громадянин ОСОБА_1 визнаний здоровим та придатним до військової служби. Позивач повинен повернутися до військової частини НОМЕР_1 не пізніше 24 січня 2023р. та 05 квітня 2023р. після лікування в КНП КМР «Міська лікарня №7» Дніпропетровської області. Повідомлено, що командир військової частини НОМЕР_1 приймає рішення про звільнення позивача від виконання службових обов`язків на підставі постанови військово-лікарської комісії, яка оформляється довідкою
Повідомлено, що військовослужбовці подають рапорт по команді своєму безпосередньому командирові (начальнику), а заяви та скарги мають право надсилати або особисто звертатися до органів військового управління та інших державних органів.
Не погоджуючись з бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо відсутності дій з розгляду та надання відповіді на рапорти від 16.01.2023, від 06.02.2023, від 18.04.2023, від 12.09.2023 щодо необхідності направлення на військово-лікарську експертну комісію для встановлення придатності (або лікування) до військової служби військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносин у цій галузі, визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII, (далі Закон №2011-XII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців-діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (ч.1 ст.11 Закону №2011-ХІІ).
Відповідно до ст. 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Цією ж статтею Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України від 06.12.1991 року №1932-XII "Про оборону України" (далі - Закон №1932-XII), передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено та діє станом на день розгляду справи судом.
Згідно з ч.9 ст.1 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до ч. 12 ст. 2 Закону №2232-XII, громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).
Так, відповідно до п. 1.1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.
Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно п. 1.3 розділу І Положення №402, є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних.
У розумінні п. 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) (п. 2.1 розділу І Положення №402).
У свою чергу медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.
Так, у п. 6.1. Глави 6 розділу ІІ Положення №402 вказано: направлення на медичний огляд проводиться: а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;
б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують порядок здійснення медичного огляду військовослужбовців, передбачено, що направлення на такий здійснюється прямим начальником від командира військової частини, в якій такий військовослужбовець проходить військову службу.
Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153).
Відповідно до п. 240 Положення №1153 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.
Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі -Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, - звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
Як видно з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався з рапортами до уповноважених представників, в тому числі керівництва Військової частини НОМЕР_1 про його направлення на військово-лікарську комісію для визначення стану здоров`я щодо придатності до несення військової служби в подальшому.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, згідно з якими були направлені рапорти позивача від 16.01.2023, від 06.02.2023, від 18.04.2023, від 12.09.2023, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість перевірки дотримання відповідачем строків надання відповідей на вказані запити.
Натомість у матеріалах справи наявні відповіді на рапорти позивача від 18.04.2023 та від 13.06.2023, якими повідомлено про необхідність явки до військової частини для вирішення питання про направлення на ВЛК, оскільки позивач з 23.01.2023 з відпустки для лікування до військової частини НОМЕР_1 не повернувся.
Доказів надання відповідей на рапорти від 16.01.2023, від 06.02.2023, від 12.09.2023 суду не надано, проте, суду не надано позивачем і доказів направлення відповідачу вказаних рапортів.
Відповідно до статті 23 Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України начальник органу управління Служби правопорядку в зоні відповідальності зобов`язаний вести облік військових частин гарнізону, окремих підрозділів, команд, а також військовослужбовців, які прибувають у відрядження та відпустки, здійснювати контроль за своєчасним їх відбуттям до місця служби.
Згідно з пунктом 1 додатку 2 до Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України «Порядок обліку військовослужбовців, які перебувають у відпустці та у відрядженні» по прибутті до місця проведення відпустки військовослужбовець повинен не пізніш як наступного дня стати на облік у відповідному органі управління служби правопорядку в гарнізоні або в найближчому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, за день перед вибуттям до місця служби - знятися з обліку.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Згідно з ст. 261 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці, які захворіли в період відпустки або відрядження, на стаціонарне лікування направляються начальниками відповідних органів управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. 6.15 Положення про військову-лікарську експертизу, затвердженого наказом МО України від 14.08.2008 № 402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.
При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.
Після закінчення відпустки за станом здоров`я військовослужбовці (крім курсантів ВВНЗ) за рішенням військових комісарів, начальників гарнізонів або органів управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України можуть пройти повторний медичний огляд за місцем проведення відпустки для визначення придатності їх до військової служби.
Оскільки позивач з 23.01.2023 мав знаходитись у військовій частині НОМЕР_1 , проте до місця розташування командування не повернувся з відпустки для лікування, підстав для проведення медичного огляду за місцем проведення відпустки та направлення його на ВЛК немає.
Отже, судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо нерозгляду рапортів позивача.
Як наслідок не підлягає задоволенню і вимога про зобов`язання відповідача розглянути вказані рапорти.
Стосовно доводів позивача про те, що він почав служити в ЗС України з порушенням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, а саме: без правильного і об`єктивного встановлення його придатності до військової служби, так як комісія проводила огляд поверхнево, без врахування всіх медичних показників, суд зазначає наступне.
Виходячи із написаної власноручно 27.05.2022 заяви ОСОБА_1 командиру військової частини НОМЕР_1 з проханням призвати його на військову службу по мобілізації, згідно з Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022, в якій ОСОБА_1 вказав, що бере на себе зобов`язання надати правдиву інформацію про себе, в тому числі про стан здоров`я, суд вважає, що позивач підтвердив відсутність скарг на стан здоров`я при проходженні лікарського обстеження.
Відтак, вказані доводи позивача не підтверджують наявність бездіяльності відповідача в частині ненаправлення на проходження ВЛК.
За наслідками розгляду справи судом не встановлено порушень законодавства військовою частиною НОМЕР_1 , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог частин 1,2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи зазначене, на момент ухвалення рішення, позивачем не доведено, а судом не встановлено протиправності бездіяльності відповідача щодо нерозгляду та ненадання відповіді на рапорти позивача про направлення його на проходження ВЛК.
Відтак, на підставі викладеного, суд робить висновок, що позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський