Справа № 260/293/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2024 року м. Ужгород№ 260/293/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду державі в розмірі 30000 (тридцять тисяч гривень) грн. Кошти прошу перерахувати на рахунок військової частини НОМЕР_1 за реквізитами: р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, ОКПО 26614751, Державна казначейська служба України м.Київ; стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Кошти прошу перерахувати на рахунок військової частини НОМЕР_1 за реквізитами: р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, ОКПО 26614751, Державна казначейська служба України м.Київ.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що командиром військової частини НОМЕР_1 за результатами проведеного службового розслідування оформленого актом службового розслідування від 16.05.2023 року № 1169 вн з додатками, встановлено факт безпідставного отримання коштів солдатом ОСОБА_1 . Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом та покарання винних» від 16.05.2023 року № 833 (додаток 5) встановлено, що солдат ОСОБА_1 неодноразово самовільно покидав розташування військової частини НОМЕР_1 внаслідок чого, на адресу військової частини НОМЕР_1 08 грудня 2022 року надійшла постанова Володимир-Волинського міського суду Волинської області №3/154/18090/22 від 19 жовтня 2022 року (додаток 6), якою солдата ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-11 КУпАП та встановлено, що солдат ОСОБА_1 був відсутній з невідомих причин у період із 30 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за грудень 2022 року керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року, Міністром оборони України було прийнято рішення №912/з/29 від 23.06.2022 (далі Рішення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року). Відповідно абзацу 2 пункту 2 Рішення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлено виплату щомісячної додаткової винагороди.

Відповідно до наказу командира військової частини від 03.10.2022 №1241 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2022 року» солдату ОСОБА_1 (додаток 7) було здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди на час дії правового режиму воєнного стану, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року в розмірі 30000 (тридцять тисяч гривень) за вересень 2022 року, внаслідок відсутності постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області №3/154/18090/22 від 19 жовтня 2022 року.

Водночас, відповідно до пункту 9.4 Рішення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 (тридцять тисяч гривень) не включають військовослужбовців які самовільно залишили військову частину, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому було здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Таким чином, недобросовісність (самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 в період часу із 30 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року та з 04 жовтня 2022 року) з боку солдата ОСОБА_1 призвела до безпідставного нарахування та виплати додаткової винагороди на час дії правового режиму воєнного стану за вересень 2022 року у розмірі 30 000 (тридцять тисяч гривень). Причиною виникнення завданої державі шкоди стало вчинення умисних протиправних дій, що проявилось у самовільному залишенні місця служби з боку солдата ОСОБА_1 та грубому порушенні вимог статей 11,12,16,128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 1,3,4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України в частині неналежного виконання обов`язків військової служби.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу суду позивач отримав 21.02.2024 року, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №157.

Станом на дату розгляду справи, відзиву чи інших клопотань відповідачем до суду не подано. Судом витримано достатній строк для можливості направлення кореспонденції до суду поштою.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.07.2022 № 185 (додаток 1) солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду розвідника-далекомірника 2 мінометної батареї 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 року №1241 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2022 року» солдату ОСОБА_1 (додаток 7) було здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди на час дії правового режиму воєнного стану, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року в розмірі 30000 (тридцять тисяч гривень) за період з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року. Виплата вказаної винагороди також підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця за 2022 рік ОСОБА_1 та книгою обліку грошових стягнень і нарахувань (а.с.23-27).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.10.2022 № 264 солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , з 14 жовтня 2022 року звільнено з раніше займаної посади, виведено в розпорядження командира бригади та виключити з усіх видів забезпечення (а.с.12)

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.12.2022 № 333 солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини та інші поважні причини) (а.с.13).

Судом встановлено, що Постановою Володимир-Волинського суду Волинської області від 19.10.2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2465 грн. Вказане рішення набрало законної сили 01.11.2022 року.

У зв`язку з надходженням до військової частини НОМЕР_1 вищевказаної Постанови суду, на підставі рапорту заступника начальника фінансово-економічної служби від 16.12.2022 проведено службове розслідування.

Командиром військової частини НОМЕР_1 за результатами проведеного службового розслідування оформлено акт службового розслідування від 16.05.2023 року № 1169 вн з додатками, в ході якого встановлено факт безпідставного отримання коштів солдатом ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом та покарання винних» від 16.05.2023 року № 833 встановлено, що солдат ОСОБА_1 неодноразово самовільно покидав розташування військової частини НОМЕР_1 внаслідок чого, на адресу військової частини НОМЕР_1 08 грудня 2022 року надійшла постанова Володимир-Волинського міського суду Волинської області №3/154/18090/22 від 19 жовтня 2022 року, якою солдата ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 172-11 КУпАП та встановлено, що солдат ОСОБА_1 був відсутній з невідомих причин у період із 30 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року.

У зв`язку з чим, на підставі вказаного наказу від 16.05.2023 №833 вирішено на підставі частини 1 статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності на суму 30000 гривень.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі ст. З Закону № 2232-ХІІ, правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ.

Ст. 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно- правовими актам. Відповідно до ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту).

Згідно ст. 26 та ст. 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно- правової відповідальності за ці правопорушення.

Військова частина НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України, включена до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України та перебуває на утриманні державного бюджету.

Основні фонди, обігові кошти та майно військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за військовою частиною НОМЕР_1 на праві повного господарського відання.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року, Міністром оборони України було прийнято рішення №912/з/29 від 23.06.2022 (далі Рішення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року). Відповідно абзацу 2 пункту 2 Рішення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлено виплату щомісячної додаткової винагороди.

Відповідно до пункту 9.4 Рішення Міністра оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 (тридцять тисяч гривень) не включають військовослужбовців які самовільно залишили військову частину, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому було здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

За приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.

Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.

Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини від 03.10.2022 №1241 «Про виплату додаткової винагороди за вересень 2022 року» солдату ОСОБА_1 було здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди на час дії правового режиму воєнного стану, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року в розмірі 30000 (тридцять тисяч гривень) за вересень 2022 року.

Однак, у подальшому, у зв`язку з отриманням 08.12.2022 року військовою частиною НОМЕР_1 постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області №3/154/18090/22 від 19 жовтня 2022 року, якою визнано ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, було проведено службове розслідування.

При цьому, суд встановив, що за результатами службового розслідування від 16.05.2023 встановлений факт недобросовісності відповідача, а саме самовільне залишення військової частини у період з 30 вересня 2022 року по 02 жовтня 2022 року .

Проте, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення за вказаний період у повному обсязі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення - додаткової винагороди на час дії правового режиму воєнного стану, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року в розмірі 30000 (тридцять тисяч гривень) за вересень 2022 року.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем не доведено добросовісності набуття додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року за період вересня 2022 року, а тому, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача шкоду державі в розмірі 30000 (тридцять тисяч гривень) грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення позивачем таких судових витрат не надано, то підстави для розподілу судових витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 139, 244-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; р/р НОМЕР_2 , МФО 820172, ОКПО 26614751, Державна казначейська служба України м.Київ) завдану шкоду державі в розмірі 30000 (тридцять тисяч гривень) грн.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору