Справа № 380/90/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/90/22 пров. № А/857/4910/23
А/857/5423/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Сеника Р.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року та додаткове рішення від 20 лютого 2023 року, прийняті суддею Ланкевич А.З. у місті Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області №30.02.1-09-194 від 30.11.2021.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 13 лютого 2023 позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що постановою Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 01.09.2019 №1316/41568/41568.1/12 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» постановлено припинити (затримати) потерпілому ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату у розмірі 1762,83 грн в частині діагнозу професійного захворювання «Антракосилікоз» (20%).

Як видно зі змісту цієї постанови, підставою припинення щомісячної страхової виплати позивачу вказано висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) №220 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000364 від 22.08.2015 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України .

Суд врахував, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, відповідно до якої протоколи допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування до винесення вироку в межах кримінального провадження не можуть вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві (зокрема, у постановах від 21.02.2022 у справі №360/4284/18 та від 28.06.2022 у справі № 679/1344/16-а).

Тому суд не взяв до уваги лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 03.10.2019 №12615/16/04-2019 та висновок експерта, які складені в межах кримінального провадження №0000364.

Суд звернув увагу на те, що до матеріалів справи сторонами не додано ні вироку суду в кримінальному провадженні, ні ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, ні постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили щодо вищезазначеного кримінального провадження.

Крім того, згідно оскаржуваної постанови позивачу припинено (затримано) щомісячну страхову виплату в розмірі 1762,83 грн. Однак, аналізуючи приписи Закону №1105-ХІV, слідує, що затримання та припинення страхової виплати це різні за своєю суттю та підставами механізми позбавлення особи права на отримання страхової виплати.

Додатковим рішенням від 20 лютого 2023 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, правонаступником якого є ГУ ПФУ у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4750 грн.

Суд врахував обставини справи, положення законодавства та критерії пропорційності, в результаті чого прийшов до висновку про присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише в обсязі 4750,00 грн.

Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, відповідач подав апеляційні скарги. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду покликається на висновки експертів (комісійна судово-медична експертиза) щодо безпідставного встановлення окремим потерпілим діагнозу професійного захворювання «антракосилікоз».

Із висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) комунального закладу ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 17.11.2017 №169 вбачається, що наявність у хворого діагнозу «антракосилікоз» І ст. встановленого ЛЕК ЛОКЛ 28.04.2015 - комісія не підтверджує».

Безпідставне встановлення позивачу діагнозу професійного захворювання «антракосилікоз» також ґрунтується на підставі протоколу №39-л/16 засідання ЦЛЕК Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці» НАМИ України від 10.11.2015.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості.

Апелянт також звертає увагу, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000364 від 22.08.2015 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених Кримінальним кодексом України перебуває на розгляді у Личаківському районному суді м. Львова (справа № 463/106/20).

Просить скасувати рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення скаржник зазначає, що витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.04,2020 по справі №199/3939/18-ц та від 23.11.2020 по справі № 638/7748/18 (постанова Верховного Суду України від 16.01.2018 у справі №2-а-7075/12/2670).

Позивачем до заяви долучено квитанцію № 9296-0335- 0833-8848 від 08.02.2023 за надання правничої допомоги адвокатом в сумі 3000 грн. (копія квитанції знаходиться в матеріалах справи).

Інших доказів, які б вказували про оплату ним в повному (збільшеному) обсязі гонорару та інших витрат адвокату, пов`язаних із наданням правової допомоги, позивачем не було долучено.

Просить скасувати додаткове рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволення заяви.

Стороною позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст.296 КАС України.

Покликається на постанову Верховного Суду від 28.06.2022, відповідно до якої протоколи допиту досудового розслідування чи інші матеріали досудового розслідування до винесення вироку в межах кримінального провадження не можуть вважатися належними доказами в адміністративному судочинстві.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до п.14 акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.08.2013 ОСОБА_1 встановлено такий діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія з помірно вираженим больовим синдромом та статико-динамічними порушеннями (М.54.1).

За висновком МСЕК від 03.09.2013 серії 10 ААА №109469 позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 20% (з повторним оглядом).

Під час повторного огляду, згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 10ААА №265795 від 03.06.2015 Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК позивачу встановлено 40% ступеня втрати професійної працездатності, з них: 20% - хронічна радикулопатія, 20% - антракосилікоз ДН І-ІІ вперше. Причина втрати професійної працездатності професійне захворювання.

Постановою ВВД ФСНВ в м.Червонограді Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 05.06.2015 №1306/41568/41568.1/7 потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 41568, номер випадку 41568.1, призначено перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує частину втраченого заробітку в розмірі 2263,86 грн; виплату постановлено проводити з 02.06.2015 безстроково.

Постановою Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 01.09.2019 №1316/41568/41568.1/12 припинено (затримано) ОСОБА_1 , номер справи 41568, номер випадку 41568.1, щомісячну страхову виплату у розмірі 1762,83 грн в частині діагнозу професійного захворювання «антракосилікоз» (20%). Підстава припинення (затримання) виплати: висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) №220 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000364 від 22.08.2015 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.364 Кримінального кодексу України. Виплату припинити (затримати) з 01.09.2019.

Змістом спірних правовідносин є оцінка правомірності постанови Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області від 01.09.2019 №1316/41568/41568.1/12 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати».

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон) визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я (тут і далі в редакції, чинній на момент прийняття спірної постанови).

Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

За ст. 5 Закону, управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представниками застрахованих осіб і роботодавців.

Безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Відповідно до ч. 1-3, 7 статті 36 Закону, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення реабілітації у сфері охорони здоров`я, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата).

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону, перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім`ї померлого.

Статтею 38 Закону передбачено, що ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, причину, час настання та групу інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також необхідні види медичної та соціальної допомоги.

Огляд потерпілого, складання та корегування індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються види реабілітаційних заходів та строки їх виконання, проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду, суду чи прокуратури.

Статтею 46 Закону №1105-ХІV передбачено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від реабілітації у сфері охорони здоров`я чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню та функціональному відновленню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2018 у справі № 461/9906/15-к про надання тимчасового доступу до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000364 від 22.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, та згідно опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 18.05.2018, який є додатком до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 18.05.2018, складеного старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у Львівській області, у Червоноградському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (надалі - Червоноградське відділення Управління), яке є відокремленим підрозділом відповідача, були вилучені особові справи про страхові виплати та відомості щодо платіжних доручень на підставі яких проводились виплати потерпілим на виробництві. Серед даного переліку вилучених документів є й особова справа позивача.

Із листа Прокуратури Львівської області від 19.08.2019 № 04/2/5-2162-15 вбачається, що Слідчим управління ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000364 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, відомості про яке 22.08.2015 внесено до ЄРДР. Органом досудового розслідування вручено письмове повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, службовій особі Львівської обласної клінічної лікарні. Також запропоновано тимчасово припинити щомісячні страхові виплати потерпілим у зв`язку з безпідставним встановленням діагнозу професійного захворювання, в тому числі позивачу.

Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області листом від 03.10.2019 № 12615/16/04-2019 надіслано до відповідача висновки експертів (комісійна судово-медична експертиза) щодо безпідставного встановлення окремим потерпілим діагнозу професійного захворювання «антракосилікоз», в тому числі позивачу.

У висновку експерта (комісійна судово-медична експертиза) комунального закладу ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи від 17.11.2017 №169, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 зазначено: «приймаючи до уваги дані протоколу № 39- л/16 засідання ЦЛЕК Клініки професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці» НАМИ України від 10.11.2015 за даними розгляду медичної документації хворого ОСОБА_1 про відсутність ознак характерних для професійного захворювання та результати контрольних спірографічного і рентгенологічного обстежень хворого ОСОБА_1 за 22.04.2016, на час проведення експертизи і висновки членів комісії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , наявність у хворого діагнозу «антракосилікоз» І ст. встановленого ЛЕК ЛОКЛ 28.04.2015 - комісія не підтверджує».

Відтак, постановою Червоноградського відділення Управління, від 01.09.2019 № 1316/41568/41568.1/12 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» відповідно до ст. 46 Закону № 1105- XIV позивачу з 01 вересня 2019 припинено щомісячну страхову виплату в розмірі 1762,83грн., в частині діагнозу професійного захворювання «антракосилікоз» (20%).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в постанові Червоноградського відділення Управління від 01.09.2019 № 1316/41568/41568.1/12 «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати» в підставі припинення була зроблена описка, а саме, зазначено «висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 220», у зв`язку із чим, 22.03.2022 Червоноградським відділенням Управління винесена постанова «Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати (коригуюча)» №46008/442154/41568.1/18, якою виплати припинено позивачу з 01 вересня 2019, «Підстава припинення: «висновок експерта (комісійна судово-медична експертиза) № 169».

Апеляційний суд також враховує те, що страхова виплата є щомісячною, тобто носить систематичний характер, і у випадку безпідставної її виплати нанесе шкоду державі.

Щодо покликання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.01.2018 у справі №2-а-7075/12/2670, то колегія суддів не бере такі до уваги, оскільки такі не є релевантними до спірних правовідносин.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог, то, відповідно і додаткове рішення підлягає до скасування, як похідне від основного.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994, пункт 29).

Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року та додаткове рішення від 20 лютого 2023 року у справі № 380/90/22 скасувати і прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Р. П. Сеник