Справа № 947/270/24
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2024-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 947/270/24
Провадження № 2-а/947/52/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Макаренко Г.В.,

представника позивача Козак І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржова Андрія Сергійовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 03.01.2024 року в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся представник ОСОБА_2 із адміністративним позовом про визнання протиправної та скасування постанови серії ЕНА № 1147642 винесеної 23.12.2023 року інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржовим А.С. про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.4 ст. 126 КУпАП..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності булла винесена інспектором без врахування всіх обставин відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , так як останній не керував транспортним засобом а був помічений співробітниками поліції біля мопеду, який на їх вимогу позивач підкотив до патрульних поліцейських , яки без наявності будь-яких законних підстав для зупинки , із суперечливими підставами для здійснення перевірки склали постанову яка оскаржується, при цьому жодних доказів на підтвердження правомірності дій поліцейських та наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не було і до суду не надано, а відео файли яки надані відповідачем до суду не є належними доказами так як їх наявність не зафіксована у постанові та вказані докази не досліджувались під час розгляду інспектором адміністративної справи.

Представником відповідача Департаменту патрульної поліції, подано відзив із запереченнями проти задоволення позову та обґрунтуванням наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення та доказами на підвтердження цього.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративне правопорушення ( далі КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 і КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За змістом ч.3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС ) визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1,2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція ) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Таким чином судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

Враховуючи застосування до справ про притягнення до адміністративної відповідальності критеріїв кримінального провадження, у тому числі і критеріїв доказування « поза розумним сумнівом» суд при розгляді справи повинен визначити що надані належні та допустимими докази по справі, надані суб`єктом владних повноважень, яки були предметом дослідження при розгляді самої адміністративної справи, надають беззаперечну можливість визначитись із доведеністю вини особи у скоєнні саме того адміністративного правопорушення ке їй інкримінується та дотримання під час провадження принципів провадження.

Судом встановлено, що інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржовим А.С. , під час несення служби 23.11.2023 року близко 11:37 годин за адресою: м. Одеса, вул Естонська, 2 , було зупинено транспортний засіб мопед YAMAHA GEAR, р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , та у ході перевірки було встановлено, що водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2023 року у справі №947/10093/23, чім порушив п. 2.1 а Правил дорожнього руху , у звязку із чим відносно ОСОБА_1 була винесена на місці постанова серії ЕНА № 1147642 про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.4 ст. 126 КУпАП.

З наданих до відзиву відеофайлів відеозаписів, зроблених на місці зупинки транспортного засобу на відео реєстратори інспекторів , вбачається що по стежці парку в напрямок дороги власним ходом рухається мопед за кермом якого знаходиться одна особа у якої на голові надягнутий мотоциклетний шолом та який після зупинки називає своє ім`я як ОСОБА_1 .

Під час розмови з інспектором водій не заперечує спочатку про керування транспортним засобом але вважає що стежка парку не є дорогою, у подальшому каже що він його підкотив до інпекторів на прохання інших співробитників поліції які підійшли до нього у парку, розповідає що документи у нього є а потім, коли зясовується що він був раніше позбавлений права керування транспортними засобами, просить не притягувати його до відповідальності так як у нього мати знаходиться у скрутному фінансовому стані.

Частина четверта статті 126 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Закон України « Про дорожній рух»( далі Закон) регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Таким чином Кодексом України про адміністративні правопорушення та Законом України визначені обов`язки водіїв будь-яких транспортних засобів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 ( далі Правила).

Частиною другою Правил визначені обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів , в тому числі у п. 2.1.а. Правил врегульовано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У даному випадку суд вважає доведеним оглянутими у судовому засіданні відео файлами факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 23.12.2023 року у той час, коли він рішення суду був позбавлений відповідного права, тобто в його діях наявний склад адміністративного правопорушення врегульованого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Що стосується належності до допустимості доказів відеозаписів з відео реєстраторів інспекторів то суд. Оглянувши повну запис розгляду адміністративної справі на місці переконався, що на питання ОСОБА_1 під час розгляду справи про наявні докази інспектором було повідомлено про наявні відеозаписи на реєстратори із пропозицією оглянути їх зміст на що ОСОБА_1 жодних клопотань не заявляв.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправної та скасування постанови серії ЕНА № 1147642 винесеної 23.12.2023 року інспектором 1 взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Коржовим А.С. про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.4 ст. 126 КУпАП.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 11.03.24.

Суддя Луняченко В. О.