Справа № 160/10163/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/10163/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 р. ( ОСОБА_1 ) в адміністративній справі №160/10163/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової Служби у Дніпропетровській області та скасувати Вимогу № Ф-5590-53У від 28.08.2021; визнати дії Головного управління Державної податкової Служби у Дніпропетровській області протиправними та скасувати борг в сумі 37 788,74 грн.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено про те, що нарахування боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснено відповідачем протиправно, оскільки з 25.08.2011 року позивач був зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності, однак з 2013 року фактично не здійснював підприємницьку діяльність та не подавав жодної податкової звітності, а тому втратив зазначений правовий статус суб`єкта підприємницької діяльності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що позивач, як фізична-особа підприємець, є платником єдиного внеску, доказів сплати за нього, як найманого працівника, єдиного соціального внеску роботодавцем, не надано, заборгованість позивачем не сплачена, тому законні підстави для скасування спірної Вимоги - відсутні.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

"За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що 23.08.2011 року було внесено запис №0001699 про реєстрацію 23.08.2011 року ОСОБА_2 фізичною особою-підприємцем, перебував на податковому обліку у відповідача (Головне управління ДПС у Дніпропетровській області), підприємницька діяльність припинена 14.02.2022, номер запису: 001001699. 28.08.2021 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі даних інформаційної системи податкового органу сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5590-53-У з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 14003,66 грн. Вимога сформована на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу щодо заборгованості зі сплати поточних нарахувань єдиного внеску, а саме: за 2017 рік по терміну сплати 09.02.2018 року 8 448,00 грн.; за І квартал 2018 року по строку 19.04.2018 року - 2457,18 грн.; за ІІ квартал 2018 року по строку 19.07.2018 року - 2457,18 грн.; за ІІІ квартал 2018 року по строку 19.10.2018 року - 2457,18 грн.; за IV квартал 2018 року по строку 21.01.2019 року - 2457,18 грн.; за І квартал 2019 року по строку 19.04.2019 року - 2754,18 грн.; за II квартал 2019 року по терміну сплати 19.07.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за III квартал 2019 року по терміну сплати 21.10.2019 року в сумі 2754,18 грн.; за IV квартал 2019 року по терміну сплати 20.01.2020 року - 2457,18 грн.; за I квартал 2020 року по терміну сплати 21.04.2020 року - 2078,12 грн.; за II квартал 2020 року по терміну сплати 20.07.2020 року в сумі 1039,06 грн.; за III квартал 2020 року по терміну сплати 19.10.2019 року в сумі 3178,12 грн.; за жовтень-листопад 2020 року по терміну сплати 19.01.2021 року - 2200,00 грн.. Вказана вимога включала суму боргу у розмірі 37 788,74 грн. за період з 2017 року по 2020 року. Вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5590-53 від 28.08.2021 була направлена на податкову адресу позивача, однак повернулась до контролюючого органу без вручення. У зв`язку з несплатою позивачем сум ЄСВ, визначених вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5590-53 від 28.08.2021, відповідач направив для примусового виконання вимогу про сплату боргу (недоїмки) №№Ф-5590-53 У від 28.08.2021 як узгоджену.".

Вважаючи таку вимогу протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановляючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірної Вимоги, у зв`язку із чим зобов`язав Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування особового рахунку ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення з особового рахунку (інтегрованої картки) платника податків нарахувань зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 37 788,74 грн.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (надалі Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті цього Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Згідно пункту 5 частини 1 статті 1 Закону мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця. Частиною 5 статті 8 Закону встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Частиною 4 статті 25 Закону визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 440/2149/19 сформулював наступний правовий висновок:

"Особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.".

Як встановлено судом першої інстанції, у період з травня 2018 року по грудень 2018 року, у період з лютого по грудень 2019 року, у період лютий, березень, червень 2020 року за позивача страхові внески сплачували його роботодавці, виконуючи обов`язки податкового агента, а саме: роботодавцем ОСОБА_3 (код НОМЕР_2 ) у період з травня 2018 року по грудень 2018 року, роботодавцем ОСОБА_4 (код НОМЕР_3 ) у період з лютого по грудень 2019 року, роботодавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ТАТА ГРУП» з лютий, березень, червень 2020 року.

Отже, нарахування заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за вказані періоди є безпідставним.

Таким чином, із загальної суми заборгованості підлягають виключенню наступні сумі:

- за 2 квартал 2018 року (травень, червень ) - 1638, 12 грн. (819,06 грн. х 2);

- за 3 квартал 2018 року - 2457, 18 грн.;

- за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн.;

- за 1 квартал 2019 року (лютий, березень) - 1836,12 грн. (819,06 грн. х 2);

- за 2 квартал 2019 року - 2754,18 грн.;

- за 3 квартал 2019 року - 2754,18 грн.;

- за 4 квартал 2019 року - 2754,18 грн.;

- за 1 квартал 2020 року (лютий, березень) - 2078,12 грн. (1039,06 грн. х 2);

- за 2 квартал 2020 року (червень) - 1039,06 грн.

Всього - 19768,32 грн.

Залишок заборгованості складає - 18020,42 грн.

Скасовуючи спірну Вимогу у повному обсязі, суд першої інстанції вказав на відсутність у нього повноважень замість податкового органу здійснювати розрахунки податкових зобов`язань зі сплати податків суб`єктами господарювання, оскільки такі функції належать виключно відповідачу як суб`єкту владних повноважень та фіскальному органу.

Колегія суддів вважає такий висновок безпідставним, зважаючи на те, що наявні у справі письмові докази дозволяють суду здійснити такий розрахунок самостійно.

Також, колегія суддів звертає увагу, що єдиний соціальний внесок це платіж, якій сплачується до Пенсійного фонду та фондів соціального страхування. Сплата єдиного соціального внеску гарантує позивачу те тільки право на соціальний захист, але й право на пенсійне забезпечення. Тобто, у своєчасній сплаті єдиного соціального внеску має бути зацікавлений, перш за все, сам позивач. Зобов`язавши відповідача виключити з особового рахунку (інтегрованої картки) позивача, як платника податків, нарахування зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 37 788,74 грн., суд першої інстанції, тим самим, звільнив його від обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску за період 2017-2020 роки, і цей період автоматично виключається із нарахувань для майбутньої пенсії.

Оскільки сума заборгованості позивача зі сплати єдиного соціального внеску складає 18020,42 грн., підстави для скасування спірної Вимоги, яка винесена на суму 14003,66 грн. - відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобов`язання відповідача зменшити суму боргу позивача зі сплати єдиного внеску на суму 19768,32 грн.

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому оскаржене рішення, за результатом його перегляду в апеляційному порядку, скасовується, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції 2147,20 грн. ( а.с. 1,2).

Зважаючи на часткове задоволення позову (19768,32 грн. від ціни позову 51792,40 грн. (14003,66 грн. + 37788,74 грн.), що складає 38,16 %, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати на суму 819,37 грн. (38,16 % від 2147,20 грн.).

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2023 р. в адміністративній справі №160/10163/23 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, які полягають у нарахуванні ОСОБА_2 податкового боргу з єдиного (соціального) внеску на суму 19768,32 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) шляхом зменшення суми податкового боргу с єдиного (соціального) внеску на суму 19768,32 (дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 32 коп.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору на суму 819 (вісімсот дев`ятнадцять) грн. 37 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 березня 2024 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.І. Малиш

суддя О.О. Круговий