Справа № 200/1152/24
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року Справа№200/1152/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

29 січня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (далі - відповідач, ТУ ДСА України в Донецькій області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі третя особа, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 28 січня 2024 року в якому позивач просила:

1. визнати протиправними дії ТУ ДСА України в Донецькій області щодо видачі ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22 лютого 2023 року № 241/23: із зазначенням посадового окладу судді у 2023 році, розрахованого як 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2021 року (2 102,00 грн); суддівської винагороди без урахування належних складових доплат: за вислугу років у розмірі 80 відсотків відповідного посадового окладу та відсутності доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду, у розмірі 10 відсотків відповідного посадового окладу судді;

2. зобов`язати ТУ ДСА України в Донецькій області видати ОСОБА_1 довідку за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді місцевого суду, що працює на відповідній посаді, з урахуванням складових суддівської винагороди:

- посадовий оклад, з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а саме: станом на 01 січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року в розмірі 2 684,00 грн;

- доплат: за вислугу років 80% та перебування на адміністративній посаді голови суду 10% посадового окладу (станом на 01 січня 2023 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 року в розмірі 2 684,00 грн);

3. визнати протиправною бездіяльність ТУ ДСА України в Донецькій області щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2024 рік, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року 3 028,00 грн, та з урахуванням складових суддівської винагороди доплат: за вислугу років 80% зазначеного посадового окладу судді; перебування на адміністративній посаді голови суду 10% зазначеного посадового окладу судді;

4. зобов`язати ТУ ДСА України в Донецькій області видати ОСОБА_1 довідку за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді місцевого суду, що працює на відповідній посаді, з урахуванням складових суддівської винагороди:

- посадовий оклад, з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а саме: станом на 01 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн;

- доплат: за вислугу років 80% посадового окладу та перебування на адміністративній посаді голови суду 10%, посадового окладу (посадовий оклад станом на 01 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01 січня 2024 року в розмірі 3 028,00 грн).

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

29 лютого 2024 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував докази у третьої особи.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі сторони і третя особа повідомлені в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС).

26 березня 2024 року суд постановив ухвалу про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

Як на час прийняття позовної заяви та відкриття провадження в адміністративній справі, так і на час розгляду справи по суті триває широкомасштабна військова агресія російської федерації, яка слугувала підставою для введення в Україні з 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану».

Указом Президента України від 05 лютого 2024 року № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжений з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що згідно з рішенням Донецької обласної ради від 25 березня 1995 року «Про обрання суддів» вона була обрана суддею Краснолиманського міського суду Донецької області.

Постановою Верховної Ради України від 06 квітня 2000 року № 1617-ІІІ «Про обрання суддів» її обрано суддею Краснолиманського міського суду Донецької області України безстроково.

З 29 травня 2012 року по 27 березня 2015 року та з 10 жовтня 2016 року по 21 жовтня 2022 року позивач виконувала адміністративні повноваження заступника та голови Краснолиманського міського суду Донецької області (відповідно).

Згідно з наказом Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року № 11а/г позивач виконувала адміністративні повноваження голови Краснолиманського міського суду Донецької області (строком три роки з 21 жовтня 2019 року по 21 жовтня 2022 року).

Обов`язки голови Краснолиманського міського суду Донецької області у вказаний період з 21 жовтня 2019 року по 21 жовтня 2022 року позивач виконувала на постійній основі та їй виплачувалася доплата відповідно до ст. 135 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402) в розмірі 10% посадового окладу судді за перебування на посаді голови суду.

Згідно з наказом Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 січня 2023 року № 1 за відсутності голови суду та відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1402 позивач здійснювала адміністративні повноваження голови суду як суддя, яка має більший стаж роботи на посаді судді.

Відповідно до наказу Краснолиманського міського суду Донецької області від 10 серпня 2022 року № 1к голові Краснолиманського міського суду Донецької області з 10 серпня 2022 року встановлена та виплачувалась доплата за вислугу років у розмірі 80% посадового окладу судді як такій, стаж роботи якої складає 35 років.

17 червня 2022 року позивач звернулася до Вищої ради правосуддя з заявою про звільнення з посади судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставку на підставі п. 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 16 лютого 2023 року № 61/0/15-23 позивач звільнена з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 лютого 2023 року № 1а/г вона відрахована зі штату суду.

З посиланням на норми ч. 1 ст. 20, ст. 116, ч. ч. 1, 2 ст. 135, ч. ч. 3, 4 ст. 142 Закону № 1402 позивач доводила, що законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, визначено склад суддівської винагороди, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого, зокрема, входить: посадовий оклад, доплата за вислугу років та доплата за перебування на адміністративній посаді в суді.

Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (далі Порядок № 3-1).

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку № 3-1 до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці, серед іншого, додається довідка про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Позивач зазначила, що 22 лютого 2023 року ТУ ДСА України в Донецькій області видало довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 241/23 із зазначенням посадового окладу судді 63 060,00 грн, доплати за вислугу років 80% 50 448, 00 грн. Згідно з цією довідкою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці, складає 113 508,00 грн.

Тобто, відповідно до зазначеної довідки посадовий оклад судді у 2023 році розрахований як 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102,00 грн.

Як наслідок, розмір доплати за вислугу років (80% посадового окладу) також розрахований із зазначеного окладу.

При цьому у складі суддівської винагороди, що включена в довідку, взагалі не врахована доплата в розмірі 10% посадового окладу судді відповідного суду за перебування на адміністративній посаді голови суду.

Позивач вказувала на те, що п. 1 ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 установлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

При цьому Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» на 01 січня 2023 року був установлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2 684,00 грн.

З огляду на викладене позивач доводила, що внаслідок протиправних дій відповідача розмір суддівської винагороди для обчислення її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не відповідає розміру, встановленому спеціальним Законом № 1402, чим порушено її право на матеріальне забезпечення як одну з гарантій незалежності суддів.

Позивач зауважила, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року (2 684,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка не передбачена Законом № 1402 (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102,00 грн) є неправомірною.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 400/2031/21 та від 30 листопада 2021 року у справі № 360/503/21.

Обмеження розміру суддівської винагороди шляхом внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» всупереч ч. 2 ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402, а також юридичній позиції Конституційного Суду щодо незалежності суддів, порушує права та гарантії незалежності суддів.

Також позивач наголосила, що виконувала адміністративні повноваження голови Краснолиманського міського суду Донецької області строком три роки з 21 жовтня 2019 року по 21 жовтня 2022 року на підставі наказу від 21 жовтня 2019 року № 11г.

Обов`язки голови Краснолиманського міського суду Донецької області у вказаний період вона виконувала на постійній основі та їй виплачувалася доплата в розмірі 10% посадового судді за перебування на вказаній посаді.

Позивач зауважила, що реалізувала право на відставку під час виконання нею обов`язків голови суду (17 червня 2022 року), а не тимчасового виконання обов`язків голови суду.

Позивач зазначила, що всупереч Закону № 1402 та висновкам Верховного Суду, наведеним в постанові від 18 липня 2023 року у справі № 320/803/21, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 22 лютого 2023 року взагалі не містить такої складової як доплата за перебування на адміністративній посаді голови суду.

Крім того, позивач вказувала на те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум працездатних осіб установлений в розмірі 3 028,00 грн.

При цьому виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402; норми інших законодавчих актів до цих правовідносин застосовуватися не можуть.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку № 3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Однак в порушення вимог чинного законодавства відповідач допускає протиправну бездіяльність та довідку про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою для цілей перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за 2023-2024 роки їй не видає.

Просила задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву; доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені законодавством.

Зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 130 Конституції України, ч. 1 ст. 146 Закону № 1402 держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

Положеннями ч. 2 ст. 146 Закону № 1402 визначено, що забезпечення функціонування судової влади передбачає окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону; законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів; гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 встановлені базові розміри посадового окладу суддів судів різних інстанцій, розрахунковою величиною яких є прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 135 Закону № 1402 базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Суми прожиткового мінімуму на 2021-2024 роки встановлено Законом України від 15 грудня 2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі Закон № 1082), Законом України від 02 грудня 2021 року № 1928 «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (далі Закон № 1928), Законом України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (далі Закон № 2710), Законом України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі Закон № 3460).

Відповідно до ст. 7 Закону № 1082 у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2 189 грн, з 1 липня 2 294 грн, з 1 грудня 2 393 грн, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 1 921 грн, з 1 липня 2 013 грн, з 1 грудня 2 100 грн; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2 395 грн, з 1 липня 2 510 грн, з 1 грудня 2 618 грн; працездатних осіб: з 1 січня 2 270 грн, з 1 липня 2 379 грн, з 1 грудня 2 481 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2 102 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня 2 102 грн; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня 1 600 грн; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 1 769 грн, з 1 липня 1 854 грн, з 1 грудня 1 934 грн.

Ст. 7 Законів України № 1928, № 2710, № 3460 установлено, що у 2022, 2023, 2024 роках прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня також складає 2 102 грн.

Отже, Законами № 1082, № 1928, № 2710 та № 3460 запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка станом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року складає 2 102 грн.

В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач покликався на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 820/1853/17, від 09 квітня 2020 року у справі № 826/12172/17 та від 17 березня 2020 року у справі № 826/7286/18.

Також відповідач зауважив, що положення ст. 7 Законів № 1082, № 1928, № 2710 та № 3460, якими визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 грн, є чинними, неконституційними не визнавались та не скасовувались, а тому підлягають застосуванню.

Відповідач доводив, що не має підстав для видачу позивачу довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розміром суддівської винагороди, який нею зазначений.

Просив відмовити в позові.

Третя особа правом на подання пояснення не скористалася.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 04 серпня 1997 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

Рішенням Донецької обласної ради народних депутатів від 25 березня 1995 року «Про обрання та звільнення суддів, затвердження голів та заступників голів міських та районних судів» ОСОБА_1 була обрана суддею Краснолиманського міського суду Донецької області.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 06 квітня 2000 року № 1617-ІІІ «Про обрання суддів» позивач обрана суддею Краснолиманського міського суду Донецької області безстроково.

Також суд встановив, що відповідно до протоколу загальних зборів судді Красноармійського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року № 8 та наказу Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року № 11-к/г «Про призначення ОСОБА_1 на посаду голови Краснолиманського міського суду Донецької області» з 21 жовтня 2019 року позивач приступила до виконання адміністративних повноважень голови Краснолиманського міського суду Донецької області строком на три роки по 21 жовтня 2022 року включно; у зв`язку з чим з 21 жовтня 2019 року їй встановлена щомісячна доплата на час виконання адміністративних повноважень голови суду у розмірі 10% посадового окладу судді.

Наказом Краснолиманського міського суду Донецькій області від 10 серпня 2022 року № 12-к «Про встановлення та виплату доплат за вислугу років ОСОБА_1 » з 10 серпня 2022 року позивачу встановлена доплата за вислугу років в розмірі 80% посадового окладу судді як такій, стаж роботи якої складає 35 років.

Згідно з наказом Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 січня 2023 року № 1а/г «Про виконання повноважень голови суду» у зв`язку з відсутністю голови Краснолиманського міського суду Донецької області адміністративні повноваження відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1402 здійснювала суддя цього суду, яка має більший стаж роботи на посаді судді, - ОСОБА_1

16 лютого 2023 року за наслідками розгляду заяви позивача від 17 червня 2022 року, яка зареєстрована за вх. № 239/0/6-22, та доданих до неї документів Вища рада правосуддя прийняла рішення №» 61/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Краснолиманського міського суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Згідно з наказом Краснолиманського міського суду Донецької області від 20 лютого 2023 року № 1а/г «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Краснолиманського міського суду» позивач відрахована зі штату Краснолиманського міського суду Донецької області з 20 лютого 2023 року на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 16 лютого 2023 року за загальними обставинами (у зв`язку з поданням заяви про відставку).

Ці обставини також підтверджені записами в трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

Відповідач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (ідентифікаційний код 26288796) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 148 Закону № 1402 ТУ ДСА України в Донецькій області виконує функції розпорядника бюджетних коштів щодо Краснолиманського міського суду Донецької області.

ТУ ДСА України в Донецькій області діє на підставі Положення про Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 10 травня 2023 року № 229, (далі - Положення № 229).

Відповідно до п. 1 Положення № 229 ТУ ДСА України в Донецькій області є територіальним органом Державної судової адміністрації України та підконтрольне їй.

Згідно з п. 3 Положення № 229 основним завданням ТУ ДСА України в Донецькій області є організаційне та фінансове забезпечення діяльності місцевих судів, крім господарських та адміністративних (далі суди), з метою створення належних умов для діяльності судів, суддів і забезпечення роботи органів суддівського самоврядування.

Організаційне забезпечення становлять заходи матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства, архіву суду тощо.

З-поміж іншого, до повноважень ТУ ДСА України в Донецькій області належить видача довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку № 3-1.

22 лютого 2023 року ТУ ДСА України у Донецькій області видало ОСОБА_1 довідку № 241/23 про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з цією довідкою станом на 20 лютого 2023 року суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113 508,00 грн, в тому числі: посадовий оклад 63 060,00 грн; доплата за вислугу років 80% 50 448,00 грн.

23 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Донецькі області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з цією заявою, серед іншого, позивач подала довідку ТУ ДСА України в Донецькій області від 22 лютого 2023 року № 241/23 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

08 травня 2023 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі № 200/1360/23, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 07 березня 2023 року № 40 в частині визначення страхового стажу судді ОСОБА_1 без урахування двох років стажу (досвіду) роботи за юридичною професією та в частині обрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді із загального відсотка від суддівської винагороди;

- зобов`язав ГУ ПФУ в Донецькій області зарахувати до страхового стажу судді ОСОБА_1 два роки стажу (досвіду) роботи адвокатом в Краснолиманській юридичній консультації з 29 серпня 1989 року по 14 квітня 1995 року із визначенням загального відсотку в розмірі 68% суддівської винагороди;

- зобов`язав ГУ ПФУ в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 21 лютого 2023 року, виходячи із обрахунку стажу судді 29 років 10 місяців 26 днів та з урахуванням відсотку від суддівської винагороди в розмірі 68%, з урахуванням раніше виплачених сум, щомісячного довічного грошового утримання судді.

В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року і набрало законної сили.

Під час розгляду справи № 200/1360/23, серед іншого, суд встановив такі фактичні обставини, що знайшли відображення в рішенні від 08 травня 2023 року:

«[…]

23.02.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

До заяви позивачем додано, в тому числі, довідку № 241/23 від 22.02.2023 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якої станом на 20 лютого 2023 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113 508,00 грн, у тому числі: посадовий оклад 63 060,00 грн; доплата за вислугу років (80%) 50 448,00 грн, а також, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якому стаж позивача складає:

- 02 роки 00 місяців 00 днів з 29.08.1989 року по 14.04.1995 року адвокат Краснолиманської юридичної консультації;

- 27 років 10 місяців 26 днів з 17.04.1995 року по 20.02.2023 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області.

Усього: 29 років 10 місяців 26 днів.

Рішенням відповідача 40 від 07.03.2023 року, з 21.02.2023 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 64% від заробітку в сумі 72 645,12 грн, стаж роботи на посаді судді становить 27 років 10 місяців 5 днів.

10.03.2023 року позивач звернулась до Головного управління ПФУ в Донецькій області з заявою, в якій просила зарахувати до стажу роботи судді додатково стаж роботи у сфері права (адвокат) та перерахувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 64% до 68%.

Доказів надання відповіді суду не надано.

[…]».

Як свідчить рішення ГУ ПФУ в Донецькій області про перерахунок пенсії від 05 липня 2023 року № 40, на час розгляду справи ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислене виходячи з такого:

шифр та вид утримання 155 довічне грошове утримання;

умови призначення Закон № 1402;

середньомісячний заробіток 113 508,00;

дата перерахунку, вік, ознака роботи 04 липня 2023 року, 58 років 08 місяців 11 днів, не працює;

вид перерахунку згідно з рішенням суду;

підстава згідно з рішенням суду від 08 травня 2023 року у справі № 200/1360/23;

особливості призначення за рішенням суду з 21 лютого 2023 року; суддя у відставці (наказ про відрахування зі штату) з 20 лютого 2023 року по довічно;

тривалість стажу:

страховий стаж (повний) 41 рік 06 місяців 17 днів;

страховий стаж до 01 січня 2004 року 22 років 04 місяці 17 днів;

страховий стаж після 01 січня 2004 року 19 років 02 місяці 00 років;

в тому числі: судді 29 років 10 місяців 26 днів;

застосований процент розрахунку пенсії від заробітку 68,00;

21 лютого 2023 року 22 лютого 2023 року

основний розмір пенсії від середнього заробітку 77 185,44 грн;

місяць підвищення розміру пенсії 01 січня 2023 року;

розмір пенсії з надбавками 77 185,44 грн;

23 лютого 2023 року 23 жовтня 2024 року

основний розмір пенсії від середнього заробітку 77 185,44 грн;

місяць підвищення розміру пенсії 01 січня 2023 року;

розмір пенсії з надбавками 77 185,44 грн;

24 жовтня 2024 року довічно

основний розмір пенсії від середнього заробітку 77 185,44 грн;

місяць підвищення розміру пенсії 01 січня 2023 року;

розмір пенсії з надбавками 77 185,44 грн.

Отже, як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислено із суддівської винагороди, яка визначена в довідці ТУ ДСА України в Донецькій області від 22 лютого 2023 року № 241/23 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 142 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

П. 1 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, (далі Порядок № 3-1) передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону № 1402 органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно зі ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Ч. 1 ст. 4 Закону № 1402 встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону № 1402 зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-ХІІ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі Закон № 1082) установлено прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб: з 1 січня 2 270 гривень, […];

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (далі Закон № 1928) установлено у 2022 році прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб: з 1 січня 2 481 гривня, […];

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (далі Закон № 2710) установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум […] основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб 2 684 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні;

[…].

Ст. 7 Закону України від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі Закон № 3460) установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум […] для основних соціальних і демографічних груп населення:

[…]

працездатних осіб 3 028 гривень;

працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні;

[…].

Спірні правовідносини виникли щодо обчислення суддівської винагороди працюючого судді для призначення, а в подальшому для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці.

Позивач доводить, що, виходячи з положень ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402, обчислення суддівської винагороди має здійснюватися із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року.

Натомість відповідач доводить, що обчислення суддівської винагороди має здійснюватися із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яки застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2 102,00 грн.

Надаючи оцінку цим доводам і запереченням сторін, суд виходить з наступного.

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом № 1402) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.

30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України, згідно із Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі Закон № 1401).

На підставі Закону № 1401, серед іншого, ст. 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

З цією конституційною нормою співвідносяться норми ч. 1 ст. 135 Закону № 1402, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст. 135 Закону № 1402, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні ч. 2 ст. 130 Конституції України.

П. 1 ч. 1 ст. 135 Закону № 1402 установлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України від 15 липня 1999 року № 966-ХІV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966).

Відповідно до ст. 1 Закону № 996 прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Законом № 996 закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.

Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.

Водночас, ст. 7 Закону № 1082, разом із встановленням станом на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 2 270,00 грн, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2 102,00 грн.

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено ст. 135 Закону № 1402.

Ст. 7 Законів № 1928, № 2710 та № 3460 на 2022-2024 роки також передбачений такий вид прожиткового мінімуму як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2 102,00 грн.

Варто зазначити, що зміни до Закону № 1402 у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди в період, щодо якого виникли спірні правовідносини, (2023-2024 роки), а також до Закону № 996 щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.

Закони України про Державний бюджет України на 2021-2024 роки фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена ч. 2 ст. 130 Конституції України і ч. 3 ст. 135 Закону № 1402.

Закони України про Державний бюджет України на відповідні роки не повинні містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

На такі аспекти законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України в Рішеннях від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом № 1402 закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом № 1402.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 13 вересня 2023 року у справі № 240/44080/21, від 24 липня 2023 року у справі № 280/9563/21, від 12 липня 2023 року у справі № 140/5481/22, від 22 червня 2023 року у справі № 400/4904/21.

Таким чином, заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2 270,00 грн), на 01 січня 2022 року (2 481,00 грн), на 01 січня 2023 року (2 684, грн), на 01 січня 2024 року (3 028,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402 не передбачена («прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», 2 102,00 грн), на підставі норм ст. 7 Законів України про Державний бюджет України на 2021-2024 року є неправомірною.

Висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 820/1853/17, від 09 квітня 2020 року у справі № 826/12172/17 та від 17 березня 2020 року у справі № 826/7286/18, на які покликається відповідач, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин з огляду на те, що вони були сформульовані за іншого правового регулювання та інших фактичних обставин.

Так, у справі № 820/1853/17 спірні правовідносини виникли з приводу нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, обчисленої на підставі первинної редакції Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з розміру посадового окладу судді, обрахованого на підставі мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік».

У справі № 826/12172/17 спірні правовідносини виникли щодо нарахування та виплати позивачу судді місцевого суду суддівської винагороди, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

У справі № 826/7286/18 спірні правовідносини виникли з приводу нарахування та виплати позивачу судді Вищого адміністративного суду України суддівської винагороди, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік».

При вирішенні питання щодо права позивача на врахування у складі суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 18 липня 2023 року у справі № 320/803/21, а саме:

«[…]

39. Спірні відносини регулюються Законом № 1402-VIII, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

40. Згідно зі статтею 116 Закону № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

41. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

42. Згідно з частинами першою, другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

43. Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 1402-VIII адміністративними посадами в суді є посади голови суду та заступника (заступників) голови суду.

44. Отже Законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, визначено склад суддівської винагороди, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого, зокрема, входить доплата за перебування на адміністративній посаді в суді.

45. Як правильно було установлено судами попередніх інстанцій, спірні правовідносини між сторонами склались з приводу відмови Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 1 січня 2020 року з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді в суді.

46. Окрім того, судами попередніх інстанцій було встановлено та не заперечується сторонами, що у період з 7 травня 1993 року по 22 травня 2017 року позивач здійснював повноваження голови Миронівського районного суду Київської області. Тобто, протягом більше 24 років перебував на адміністративній посаді голови Миронівського районного суду Київської області та отримував доплату за перебування на вказаній посаді по 22 травня 2017 року включно ([…]).

47. Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач виконував обов`язки голови Миронівського районного суду Київської області на постійній основі та йому виплачувалася доплату за перебування на вказаній посаді.

48. При цьому судами попередніх інстанцій було установлено, що право на відставку позивачем було реалізовано шляхом подання відповідної заяви до Вищої ради правосуддя у момент виконання ним обов`язків голови суду, а не тимчасово виконуючого обов`язки голови суду.

49. З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів вважає безпідставними доводи касаційної скарги про те, що посада, яку обіймав позивач, не відноситься до переліку адміністративних посад і не передбачає доплату в розмірі 10 відсотків посадового окладу судді відповідно до статті 135 Закону № 1402-VIII.

[…]».

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зауважує, що відповідно до протоколу загальних зборів судді Красноармійського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року № 8 та наказу Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2019 року № 11-к/г «Про призначення ОСОБА_1 на посаду голови Краснолиманського міського суду Донецької області» з 21 жовтня 2019 року позивач приступила до виконання адміністративних повноважень голови Краснолиманського міського суду Донецької області строком на три роки по 21 жовтня 2022 року включно; у зв`язку з чим з 21 жовтня 2019 року їй встановлена щомісячна доплата на час виконання адміністративних повноважень голови суду у розмірі 10% посадового окладу судді.

Право на відставку позивач реалізувала шляхом подання відповідної заяви до Вищої ради правосуддя 17 червня 2022 року, тобто у момент, коли вона обіймала посаду голови Краснолиманського міського суду Донецької області і отримувала щомісячну доплату на час виконання адміністративних повноважень голови суду в розмірі 10% посадового окладу судді, а не в момент тимчасового виконання адміністративних повноважень голови суду у зв`язку з його відсутністю.

Отже, обґрунтованими є доводи позивача про те, що вона має право на врахування доплати за перебування на адміністративній посаді в суді в розмірі 10% посадового окладу судді у складі суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З огляду на встановлені фактичні обставини та правове регулювання спірних правовідносин, діючи на підставі ч. 2 ст. 9 КАС, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій ТУ ДСА України в Донецькій області, які полягали у видачі ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідки від 22 лютого 2023 року № 241/23 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 20 лютого 2023 року із зазначенням посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який розраховується для визначення базового розміру посадового окладу судді, (2 102,00 грн) та доплати за вислугу років в розмірі 80% посадового окладу судді в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який розраховується для визначення базового розміру посадового окладу судді, (2 102,00 грн), а також без урахування доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду в розмірі 10% посадового окладу судді відповідного суду.

Для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, визначеному відповідно до законодавства, належить застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання ТУ ДСА України в Донецькій області видати ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку № 3-1, із зазначенням суддівської винагороди станом на 20 лютого 2023 року, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в тому числі: посадовий оклад із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», (2 684,00 грн); доплата за вислугу років 80% посадового окладу, обчисленого із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», (2 684,00 грн); доплата за перебування на адміністративній посаді голови суду 10% посадового окладу, обчисленого із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», (2 684,00 грн).

Крім того, у зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року відповідно до ст. 142 Закону № 1402 та Порядку № 3-1 виникли підстави для видачі позивачу нової довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте відповідач таку довідку не видав.

За цих обставин та відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС суд дійшов висновку, що бездіяльність ТУ ДСА України в Донецькій області, яка полягає у невидачі ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року, підлягає визнанню протиправною.

Для належного та ефективного захисту порушеного права позивача належить також застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання ТУ ДСА України в Донецькій області видати ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку № 3-1, із зазначенням суддівської винагороди станом на 01 січня 2024 року, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в тому числі: посадовий оклад із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», (3 028, 00 грн); доплата за вислугу років 80% посадового окладу, обчисленого із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», (3 028,00 грн); доплата за перебування на адміністративній посаді голови суду 10% посадового окладу, обчисленого із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», (3 028,00 грн).

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд надав оцінку основним доводам і запереченням сторін. Решта доводів і заперечень учасників справи не спростовують висновків суду по суті позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн (квитанція від 28 лютого 2024 року).

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211,20 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області (ідентифікаційний код 26288796, місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010, місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3), про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, які полягали у видачі ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідки від 22 лютого 2023 року № 241/23 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 20 лютого 2023 року із зазначенням посадового окладу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який розраховується для визначення базового розміру посадового окладу судді, (2 102,00 грн) та доплати за вислугу років в розмірі 80% посадового окладу судді в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який розраховується для визначення базового розміру посадового окладу судді, (2 102,00 грн), а також без урахування доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду в розмірі 10% посадового окладу судді відповідного суду.

3. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області видати ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, із зазначенням суддівської винагороди станом на 20 лютого 2023 року, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в тому числі:

- посадовий оклад 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», (2 684,00 грн);

- доплата за вислугу років 80% посадового окладу, обчисленого із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (2 684,00 грн);

- доплата за перебування на адміністративній посаді голови суду 10% посадового окладу, обчисленого із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», (2 684,00 грн).

4. Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, яка полягає у невидачі ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року.

5. Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області видати ОСОБА_1 , судді Краснолиманського міського суду Донецької області у відставці, довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, із зазначенням суддівської винагороди станом на 01 січня 2024 року, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в тому числі:

- посадовий оклад 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (3 028, 00 грн);

- доплата за вислугу років 80% посадового окладу, обчисленого із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (3 028,00 грн);

- доплата за перебування на адміністративній посаді голови суду 10% посадового окладу, обчисленого із розрахунку 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», (3 028,00 грн).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

9. Повне судове рішення складено 26 березня 2024 року.

Суддя Т.О. Кравченко