Справа № 420/29947/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

06.11.2023 ухвалою позов залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали, роз`яснено, що недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду інформації про наявність у позивача, його представника та відповідача електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС та належним чином оформленої позовної заяви (з копією відповідачу).

08.11.2023 року від позивача за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків позову та уточнений адміністративний позов, згідно якого позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо порушення строків розгляду запиту ОСОБА_1 від 25.10.2023 року про встановлення ГУ ПФУ в Одеської області ОСОБА_1 пенсію за довідками станом на 01.01.2021, 01.01.2022, та 01.01.2023 року.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 06.10.2023 року №354/ДФС з 01.02.2021 року, довідки від 06.10.2023 року №355/ДФС з 01.02.2022 року, та довідки від 06.10.2023 року №356/ДФС, з 01.02.2023 року, а також уточненої довідки від 31.10.2023 року №399/ДФС з 01.02.2021 року, довідки від 31.10.2023 року №400/ДФС з 01.02.2022 року, та довідки від 31.10.2023 року №401/ДФС з 01.02.2023 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки від 31.10.2023 року №399/ДФС з 01.02.2021 року, довідки від 31.10.2023 року №400/ДФС з 01.02.2022 року, та довідки від 31.10.2023 року №401/ДФС, з 01.02.2023 року, з урахуванням рішень Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 р. у справі № 420/9320/20, від 17.04.2023 року у справі № 420/2857/23, від 24.03.2023 року у справі № 420/3285/23, а також раніше призначеної пенсії, та встановити судовий контроль виконання рішення суду.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 ) судові витрати за подання правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та одержує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області у особі голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області підготувало та направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку ОСОБА_1 пенсії станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі № 420/12217/23. 25.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із запитом, в якому просив повідомити чи перераховано йому пенсію за вказаними довідками. 31.10.23 Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області уточненні довідки про перерахування позивачу пенсії № 399/ДФС з 01.02.2021, № 400/ДФС з 01.02.2022, № 401/ДФС з 01.02.2023. Дані про розмір та перерахунок пенсії він отримав із особистого кабінету на сайті Пенсійного фонду України. Аналіз отриманих даних дав підстави вважати, що перерахунок пенсії відповідачем не здійснено. Крім того, позивач зазначає про необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.03.2023 по справі № 420/3285/23.

Ухвалою від 06.12.2023 прийнято до розгляду позовну заяву. Відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що з позовними вимогами не погоджується. В позовній заяві позивач просить здійснити перерахунок пенсії з березня 2021 року, що виходить за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України. Крім того, довідки від 31.10.2023 № 399/ДФС з 01.02.2021, № 400/ДФС з 01.02.2022, № 401/ДФС з 01.02.2023 надана Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області з порушенням вимог Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45. Тому, на думку відповідача, відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії за повторно наданою довідкою про розмір грошового забезпечення. Щодо вимоги позивача про встановлення судового за виконанням рішення, зазначає, що обов`язковість рішення суду, яке набрала законної сили, забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав на безпідставність та необґрунтованість доводів контролюючого органу, які зазначені у відзиві на позов.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив на позовну заяву, дослідивши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку з 2013 року в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262).

На підставі Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 по справі № 420/12217/23 Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області у особі голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області підготувало довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку ОСОБА_1 пенсії станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023. 06.10.2023 вказані довідки були направлені до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області.

25.10.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області, в порядку встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації», із запитом про надання інформації чи встановлено Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області пенсію станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023. Відповідачем відповіді надано не було.

31.10.2023 Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області у особі голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області подало до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області уточнені довідки від 31.10.2023 № 399/ДФС з 01.02.2021, № 400/ДФС з 01.02.2022, № 401/ДФС з 01.02.2023.

Позивач отримав дані про розмір та перерахунок пенсії з особистого кабінету на сайті Пенсійного фонду України. Аналіз отриманих даних дав підстави позивачу вважати, що Відповідачем не встановлено пенсію відповідно до отриманих довідок від Державної фіскальної служби в Одеській області у особі голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Оскільки, відповідачем відповіді на запит позивача про надання інформації чи встановлено Головним управлінням Пенсійного фонду в Одеській області пенсію станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 не було надано та маючи підстави вважати, що перерахунок за вищевказаними довідками відповідачем не було здійснено, позивач вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправними звернувся до суду із адміністративним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про інформацію» (далі Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» (далі Закон № 2939-VI).

Згідно із статтею 1, пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Статтею 20 Закону № 2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 6 вказаного Закону інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону № 2657-XII будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Положеннями статті 23 Закону №2939-VI встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, 25.10.2023 позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації, якими просив повідомити чи перераховано йому пенсію, відповідно до довідок про розмір грошового забезпечення наданих Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області у особі голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області. Отже, надання інформації з цього приводу відносить до компетенції відповідача.

В матеріалах справи містяться докази відправлення вказаного запиту, однак відповіді від Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області так і не надійшло.

Суд зауважує, що відповідачем не надано жодного пояснення щодо заявленою позивачем позовної вимоги щодо порушення строків розгляду поданого запиту, хоча в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо порушення строків розгляду запиту ОСОБА_1 від 25.10.2023 підлягає задоволенню.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом №2262-ХІІ.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Закону № 2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Додаток 2 до Порядку № 45 містить форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою № 103 було викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнав протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.

Оскільки зміни, внесені Постановою № 103, зокрема, до додатку 2 Порядку № 45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку № 45, яка діяла до внесення зазначених змін.

При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, не змінився.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок № 3-1.

Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців у разі зміни розміру їх грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку № 45.

Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області у особі голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області виконано обов`язок щодо підготовки та направлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеської області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку ОСОБА_1 пенсії станом на 01.01.2021, 01.01.2022, та 01.01.2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992року № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом про Державний бюджет України на відповідний рік як розрахункова величина для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з зазначенням відомостей про розміри інших щомісячних видів грошового забезпечення, обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів, для здійснення перерахунку пенсії відповідно з 01.02.2021 року, 01.02.2022 року, та 01.02.2023 року у зв`язку з набранням чинності рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/12217/23.

Матеріалами справи підтверджується, що 06.10.2023 Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області у особі голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області направлено відповідачу відповідні довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивачу станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, а 31.10.2023 направлено уточнені довідки № 399/ДФС з 01.02.2021, № 400/ДФС з 01.02.2022, № 401/ДФС з 01.02.2023.

Відтак, у відповідача у зв`язку з отриманням зазначених довідок виник обов`язок перерахувати пенсію позивача.

За таких обставин, відмова відповідача провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії позивачу на підставі вказаних довідок є протиправною, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та, відповідно, підлягають задоволенню з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України шляхом:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 06.10.2023 № 354/ДФС з 01.02.2021, довідки від 06.10.2023 № 355/ДФС з 01.02.2022 та довідки від 06.10.2023 № 356/ДФС з 01.02.2023, а також уточненої довідки від 31.10.2023 № 399/ДФС з 01.02.2021, довідки від 31.10.2023 № 400/ДФС з 01.02.2022 та довідки від 31.10.2023 № 401/ДФС з 01.02.2023;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки від 31.10.2023 № 399/ДФС з 01.02.2021, довідки від 31.10.2023 № 400/ДФС з 01.02.2022 та довідки від 31.10.2023 № 401/ДФС з 01.02.2023.

Щодо посилань відповідача у відзиві про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач у даній справі оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо порушення строків надання відповіді на запит, який поданий в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» та в неперерахуванні пенсії ОСОБА_1 пенсії відповідно до довідок наданих відповідачу 06.10.2023 Державною фіскальною службою в Одеській області у особі голови комісії з реорганізації Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Враховуючи, що про порушення свого права на отримання відповіді на запит від 25.10.2023 позивач дізнався після спливу строку на надання відповідачем відповіді на нього, а з позовом звернувся до суду в листопаді 2023 року, тобто в межах строку встановленого ст. 122 КАС України.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача, які полягають в пропущенні позивачем строків звернення до суду, у зв`язку із зверненням до суду в 2023 році, поруч із тим, що позовні вимоги стосуються перерахунку починаючи з березня 2021 року, оскільки про порушення своїх прав в цій частині вимог позивач дізнався тільки у жовтні 2023 року.

Щодо позовної вимоги встановити судовий контроль за виконанням рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що статтею 382 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу.

Разом з тим, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 0640/3719/18.

Таким чином, на день винесення рішення у даній справі у суду відсутні належні та допустимі докази, які б дали підстави вважати, що вказане рішення не буде виконано відповідачем.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000, 00 грн.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанові Верховного Суду від 03.08.2021 у справі № 480/3172/20.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, значення справи для позивача, предмет позову та обсяг задоволених позовних вимог, те, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження у порядку статті 262 КАС України, суд доходить висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Відтак, суд вважає клопотання представника позивача частково обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 1000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 9, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо порушення строків розгляду запиту ОСОБА_1 від 25.10.2023 про встановлення пенсії за довідками станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови провести перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки від 06.10.2023 № 354/ДФС з 01.02.2021, довідки від 06.10.2023 № 355/ДФС з 01.02.2022 та довідки від 06.10.2023 № 356/ДФС з 01.02.2023, а також уточненої довідки від 31.10.2023 № 399/ДФС з 01.02.2021, довідки від 31.10.2023 № 400/ДФС з 01.02.2022 та довідки від 31.10.2023 № 401/ДФС з 01.02.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки від 31.10.2023 № 399/ДФС з 01.02.2021, довідки від 31.10.2023 № 400/ДФС з 01.02.2022 та довідки від 31.10.2023 № 401/ДФС з 01.02.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Суддя O.A. Вовченко