Справа № 420/8594/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8594/24
УХВАЛА

25 березня 2024 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ), НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі в/ч НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) (далі в/ч НОМЕР_4 ), НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_6 ) (далі в/ч НОМЕР_6 ), в якому позивачка просить суд:

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_6 щодо не застосування з 29.01.2020 по 05.05.2021 при обчисленні її ОСОБА_1 , грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_6 виплатити грошове забезпечення її ОСОБА_1 , (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням), матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за період з 29.01.2020 по 05.05.2021 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у відповідності до п.4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до вказаної постанови із урахуванням виплачених сум;

зобов`язати в/ч НОМЕР_6 нарахувати та виплатити їй ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 29.01.2020 року по день фактичної виплати;

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо не застосування з 05.07.2021 по 13.12.2021 та з 24.07.2023 по 24.11.2023 при обчисленні її ОСОБА_1 , грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, одноразової допомоги при звільнені розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_2 виплатити грошове забезпечення їй ОСОБА_1 , (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням), матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань з 05.07.2021 по 13.12.2021 та з 24.07.2023 по 24.11.2023, одноразової допомоги при звільнені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у відповідності до п.4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до вказаної постанови із урахуванням виплачених сум;

зобов`язати в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити їй ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 05.07.2021 року по день фактичної виплати;

визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_4 щодо не застосування з 13.12.2021 по 24.07.2023 при обчисленні їй ОСОБА_1 , грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

зобов`язати в/ч НОМЕР_4 виплатити грошове забезпечення її ОСОБА_1 , (розміри посадового окладу та окладу за військовим званням), матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, з 13.12.2021 по 24.07.2023 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, у відповідності до п.4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до вказаної постанови із урахуванням виплачених сум;

зобов`язати в/ч НОМЕР_4 нарахувати та виплатити їй ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 13.12.2021 року по день фактичної виплати.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, крім іншого, чи відповідає заява вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.5 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Всупереч вказаних вимог у позові не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Дослідивши позов та надані до нього документи суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем пропущений, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з тим, частиною другою статті 233 КЗпП України в редакції, яка набула чинності з 19.07.2022 встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Згідно з правової позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 07.09.2023 року у справі №620/1201/23 - зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

До 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, відповідно перехідні положення щодо продовження строків на час дії карантину не міг стосуватися вказаної норми, яка не передбачала будь-яких строків. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Тобто такий строк повинен обчислюватися з 19.07.2022 року.

Однак Верховний Суд дійшов висновку, що запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину, у тому числі у випадку положень ст.233 КЗпП України, якими не встановлювався будь-який строк.

Постановою КМУ «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Також у постанові від 28.09.2023 по справі №140/2168/23 з огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

На підстав ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 07.09.2023 у справі №620/1201/23 та від 28.09.2023 по справі №140/2168/23, та вважає, оскільки позивачку 26.11.2023 року виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення наказом №695-ОС і спірні правовідносини виникли після набуття чинності змін до ст.223 КЗпП України (19.07.2022 року) та після завершення 01.07.2023 року строку дії карантину - початок перебігу строку звернення до суду з цим позовом обчислюється з 26.11.2023 року.

В такому разі, звертаючись до суду з цим позовом 15.03.2024 року засобами поштового зв`язку (позов зареєстровано судом 18.03.2024 за вхід. №8559/24), позивачкою пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Позивачка долучила до позову заяву про поновлення строку звернення до суду, посилаючись на важливість захисту її права на доступ о правосуддя.

Суд вважає вказані причини пропуску строку неповажними, оскільки у своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. У той же час заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Інших причин поважності пропуску строку звернення до суду позивачка не зазначила.

Таким чином, позивачці необхідно подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням інших причин поважності його пропуску, а саме об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду, які не залежали від її волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Крім того відповідно до п.4-5 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачка вважає, що відповідачі протиправно не в повному обсязі виплачували їй грошове забезпечення, а саме: у в/ч НОМЕР_2 з 05.07.2021 по 13.12.2021 та з 24.07.2023 по 24.11.2023, у в/ч НОМЕР_4 з 13.12.2021 по 24.07.2023, у в/ч НОМЕР_6 з 29.01.2020 по 05.05.2021.

Проте не зазначає у який період та у якій військовій частині вона проходила військову службу, та не надає відповідних доказів на підтвердження таких обставин (копії наказів про призначення/переведення/звільнення зі служби, контракту, військового квитка тощо).

Між тим, згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також позивачка в обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що їй не в повному обсязі виплачені матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальні допомоги для вирішення соціально побутових питань, одноразової допомоги при звільнені.

Проте позивачка не надає доказів на підтвердження заявлених обставин щодо підтвердження розміру вказаних виплат, з якого розрахунку їх обчислено за який рік (щорічні допомоги) та якою військовою частиною виплачено, що не відповідає ч.4 ст.161 КАС України.

Крім того, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч. 1 ст.5 КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, з яким позивач звертається до суду.

Визначальною в розумінні способу захисту права є правова норма. Тобто позивач, обираючи спосіб захисту, має керуватися вимогами, встановленими в законі. У всіх випадках визнання тієї або іншої дії як способу захисту пов`язується із зазначенням у нормативних актах.

Позивач наводить в обґрунтування позовних вимог положення постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка діяла до 20.05.2023 року, та відповідно Правові висновки Верховного Суду, якій наведений у позові стосується положень постанови КМУ в редакції до внесення і нього змін та з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі №826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині та визнано протиправним та скасовано п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Верховним Судом було визначено, що суб`єктами, до повноважень яких віднесено виготовлення довідок повинно застосовуватися норма щодо визначення посадового окладу та оклад за військовим званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Позивач посилається на постанову Верховного суду, зокрема по справі №440/6017/21, якою врахована саме редакція постанови, яка містила посилання на прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Між тим, постановою КМУ №481 від 12.05.2023 року внесені зміні та п.4 постанови викладений у наступній редакції «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Таким чином, з 20.05.2023 року посадовий оклад військовослужбовців встановлюється виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, зміст позовних вимог позивача не є чітким та зрозумілим щодо способу захисту прав з посиланням на постанову КМУ, яка з 21.05.2023 року містить інші положення ніж зазначає позивач.

Згідно зі ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Суд вважає необхідним залишити адміністративний позов без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, та роз`яснює, що недоліки повинні бути усунуті шляхом надання до суду: 1) заяви про поновлення пропущеного строку звернення з цим позовом із зазначенням інших причин поважності його пропуску; 2) доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; 3) належним чином оформленого позову.

Керуючись ст. ст. 122, 160, 161, 169, 248 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ), НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Е.В. Катаєва