Справа № 140/6636/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/6636/23 пров. № А/857/21160/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2023р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зартмет» до Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: ОСОБА_1 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.10.2023р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

14.04.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Зартмет» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними і скасувати прийняті відповідачем Волинською митницею (як відокремленим підрозділом Державної митної служби України) рішення № UA205140/2023/000124/2 від 22.03.2023р. про коригування митної вартості товарів «Прокат плоский з оцинкованої сталі», ввезення якого на митну територію України задекларовано позивачем в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ № 23UA84U9 від 22.03.2023р.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати (а.с.1-6).

Розгляд справи проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.45 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2023р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці № UA205140/2023/000124/2 від 22.03.2023р. про коригування митної вартості товарів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2147 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. (а.с.124-134).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Волинська митниця (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України), яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.138-146).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за поданою митною декларацією, встановлено наявність розбіжностей та неточностей в документах, поданих декларантом позивача до митного оформлення товарів за митною декларацією /МД/ № 23UA84U9 від 22.03.2023р., а саме:

в автотранспортній накладній № б/н від 15.03.2023р. відправником в гр.1 зазначено КЕО SANG CO., LTD, що суперечить відбитку штампа відправника в гр.22 - BS LOGISTIKA sp. z. о. о.;

в платіжному документі, що підтверджує вартість товару № б/н від 24.01.2022р. сума оплати за товар становить 176000 дол.США, що суперечить вартості за товар, зазначеній в рахунку-фактурі № KS230109-B від 09.01.2023р. - 168289 дол.США. Також подана до митого оформлення оплата за товар була здійснена 24.01.2022р., що передує даті виставлення рахунка-фактури по зазначеній поставці від 09.01.2023р.;

відповідно до доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 09.01.2023р. умови оплати зазначені 15 % (21735 дол.США) - перша попередня оплата, 15 % (21735 дол.США) друга попередня оплата, баланс (124819 дол.США) - протягом 30 днів з дати прибуття товару до порту призначення, до відвантаження товару покупцю або за потребою покупця, до прибуття в порт призначення. Також інформація щодо попередньої оплати за товар в сумі 43470 дол.США зазначена в рахунку-фактурі (загальній) № KS230109-B від 09.01.2023р. та в рахунку-фактурі № KS230109-B-6 від 09.01.2023р. Однак, банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару, не був поданий до митного оформлення;

в заявці про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. умови оплати визначені як 100 % попередня оплата, однак платіжний документ, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг, не поданий до митного оформлення;

у заявці про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. зазначено, що документ є додатком № 1 до договору № 1334-Т/22 від 06.07.2022р., проте вказаний договір не поданий до митного оформлення;

заявка про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. укладена з суб`єктом ТзОВ «Глобал Оушен Лінк», довідка про транспортні витрати № 497/5 від 14.03.2023р. видана ТзОВ «Глобал Оушен Лінк», що суперечить штампу перевізника, зазначеному в гр.23 автотранспортної накладної № б/н від 15.03.2023р. - «CARGOTRANS-CERVIS» LLC.

Вищевказані розбіжності слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару.

Також по МД № 23UA84U9 від 22.03.2023р. відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, а саме за кодами 105-2, 201-2, 911-1, через що митним органом було проведено ідентифікаційний митний огляд та цифрову відеозйомку. При цьому одним із основних профілів ризику був 105-2 - «Контроль правильності визначення митної вартості товарів», де у повідомленні зазначалося: «Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару».

На запит митного органу позивачем не було надано всіх документів, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

Митницею у відповідності до положень ст.55 та ст.57 Митного кодексу /МК/ України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару; про проведення її у належний спосіб свідчить відсутність зауважень з боку декларанта.

Про факт її належного проведення також свідчить відсутність будь-яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій, так і в електронній формі. При цьому, чинним митним законодавством не визначено алгоритму її проведення та документального підтвердження.

Отже, підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару слугувало виявлення у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, які призвели до необхідності витребування додаткових документів, що дали б можливість митному органу належним чином перевірити розрахунок усіх числових складових митної вартості товару та усунули сумніви щодо недостовірності заявлених відомостей про митну вартість товару. Водночас, такі на вимогу митного органу не були надані. Також митницею враховано спрацювання профілів ризику АСАУР і наявність у митного органу цінової інформації щодо вищого рівня митної вартості на аналогічний товар.

Водночас наголошує на завищеному розмірі витрат на правову допомогу, які були стягнуті судом на користь позивача.

Позивачем ТзОВ «Зартмет» скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

У цьому ж відзиві позивач заявив клопотання про стягнення з Волинської митниці на його користь понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., докази щодо яких будуть надані додатково (а.с.183-187).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 08.11.2021р. між ТзОВ «Зартмет» (покупець) та компанією KEO SANG CO. LTD (Республіка Корея) (продавець) укладено договір поставки № KS/ZM-23, відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити покрашений, оцинкований/алюмооцинкований/ з покриття цинк-магній стальний лист в рулонах (товар), у відповідності до стандартів, в номенклатурі і за цінами, вказаними в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору. Ціна товару включає вартість упаковки і маркування (п.п.1.1, 1.2 договору) (а.с.21-25).

Згідно з умовами договору загальна вартість контракту складається з вартості відповідних специфікації, які є невід`ємною частиною договору. Валюта контракту і валюта платежу - долар США (п.п.2.2, 2.3 договору).

Оплата покупцем продавцю здійснюється відповідно до умов, вказаних у відповідних специфікаціях до договору (п.4.1 договору).

Відгрузка здійснюється у відповідності до термінів Інкотермс-2000 на умовах, вказаних в специфікаціях до договору (п.5.1 договору)

На виконання умов договору 09.01.2023р. компанія KEO SANG CO. LTD виставила позивачу рахунок-фактуру № KS230109-B-6, згідно з яким вартість товару, вагою нетто 21,860 тон становить 24046 доларів США (а.с.16).

22.03.2023р. для митного оформлення ввезеного на територію України товару «Прокат плоский з оцинкованої сталі, завширшки 1250 мм, з полімерним покриттям відповідно EN10346 DX51D ZM120 (BIG GRAIN MATT), в рулонах розмірами: 0.45 мм х 1250 мм, колір RAL7016 - 4,470 т; 0.45 мм х 1250 мм, колір RAL7016 - 4,460 т; 0.45 мм х 1250 мм, колір RAL7016 - 4,230 т; 0.45 мм х 1250 мм, колір RAL7016 - 4,460 т, колір RAL7016 - 4,240 т; Торгівельна марка: DONGBU STEEL. Виробник: KG DONGBU STEEL CO., LTD., KR» позивач подав МД № 23UA84U9, у графі 42 якої вказав фактурну вартість товару в сумі 24046 дол.США. Митна вартість становить 974417 грн. 91 коп., яку визначено за першим методом згідно курсу НБУ на дату декларування, з врахуванням витрат на транспортування в сумі 95089 грн. 35 коп.

До митної декларації додано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) № KS230109-B-6 від 09.01.2023р.; платіжний банківський документ від 24.01.2023р.; довідка щодо вартості перевезення № 497/5 від 14.03.2023р.; зовнішньоекономічний договір № KS/ZM-23 від 08.11.2021р.; специфікація № 4 від 11.11.2022р.; угода про зміну та доповнення № 1 від 09.01.2023р.; декларація митної вартості від 22.03.2023р.; пакувальний лист б/н від 09.01.2023р.; коносамент MEDUK1777383 від 22.01.2023р.; автотранспортна накладна (CMR) б/н від 15.03.2023р.; супровідний документ Т1 23PL322010NS5S4065 від 17.03.2023р.; сертифікат походження № K001-23-0145263 від 02.03.2023р.; страховий поліс № EKC8230420-KMC008395 від 22.01.2023р.; договір перевезення № 2 від 13.03.2023р.; декларація країни відправлення від 10.01.2023р. (а.с.14-31).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею 22.02.2023р. надіслано декларанту повідомлення про наявні розбіжності у поданих документах та відсутності усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом (а.с.32-34).

Зокрема, вказано, що в автотранспортній накладній № б/н від 15.03.2023р. відправником в гр.1 зазначено KEO SANG CO, LTD, що суперечить відбитку штампа відправника в гр.22 - BS LOGISTIKA sp. z. o. o.; в платіжному документі, що підтверджує вартість товару № б/н від 24.01.2022р. сума оплати за товар становить 176000 дол. США, що суперечить вартості за товар, зазначеній в рахунку-фактурі № KS230109-B від 09.01.2023р. - 168289 дол. США. Також подана до митого оформлення оплата за товар була здійснена 24.01.2022р., що передує даті виставлення рахунка-фактури по даній поставці від 09.01.2023р.; відповідно до доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 09.01.2023р. умови оплати зазначені 15 % (21735 дол. США) - перша передоплата, 15% (21735 дол. США) - друга передоплата, баланс (124819 дол. США) - протягом 30 днів з дати прибуття товару до порту призначення, до відвантаження товару покупцю або за потребою покупця, до прибуття в порт призначення. Також інформація щодо передоплати за товар в сумі 43470 дол. США зазначена в рахунку-фактурі (загальній) № KS230109-B від 09.01.2023р. та в рахунку-фактурі № KS230109-B-6 від 09.01.2023р. Однак, банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару не був поданий до митного оформлення; в заявці про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. умови оплати зазначені 100% передоплата, однак платіжний документ, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг, не поданий до митного оформлення; у заявці про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. зазначено, що документ є додатком № 1 до договору № 1334-Т/22 від 06.07.2022р., проте вказаний договір не поданий до митного оформлення; заявка про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. укладена з суб`єктом ТзОВ «Глобал Оушен Лінк», довідка про транспортні витрати № 497/5 від 14.03.2023р. видана ТзОВ «Глобал Оушен Лінк», що суперечить штампу перевізника, зазначеному в гр.23 автотранспортної накладної № б/н від 15.03.2023р. - CARGOTRANS-CERVIS LLC.

У зв`язку з цим, позивачу запропоновано надати додаткові документи на підтвердження складових митної вартості, а саме: 1) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Для підтвердження митної вартості декларантом надано: калькуляцію від 04.11.2022р.; графік світових цін на сировину від 31.10.2022р.; прайс-лист від 04.11.2022р.; рішення Чернівецького ОАС; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг № 014590 від 14.03.2023р.; договір (контракт) про перевезення № 1334-Т/22 від 06.07.2022р. (а.с.38-42).

У відповідь на повідомлення митного органу декларант позивача листом № 22/03 від 22.03.2023р. зазначив про те, що всі додаткові документи надіслано та просив підтвердити митну вартість, не враховуючи 10-денний термін.

22.03.2023р. Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000124/2, відповідно до якого митну вартість визначено за резервним методом на рівні 45687,40 дол.США, а також сформувала картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картка відмови) № UA205140/2023/000958 (а.с.35, 36).

У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів зазначено що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив:

в автотранспортній накладній № б/н від 15.03.2023р. відправником в гр.1 зазначено KEO SANG CO., LTD, що суперечить відбитку штампа відправника в гр.22 - BS LOGISTIKA sp. z. o. o.;

в платіжному документі, що підтверджує вартість товару № б/н від 24.01.2022р. сума оплати за товар становить 176000 дол. США, що суперечить вартості за товар, зазначеній в рахунку-фактурі № KS230109-B від 09.01.2023р. - 168289 дол. США. Також подана до митого оформлення оплата за товар була здійснена 24.01.2022р., що передує даті виставлення рахунка-фактури по даній поставці від 09.01.2023р.;

відповідно до доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 09.01.2023р. умови оплати зазначені 15 % (21735 дол. США) - 1-ша передоплата, 15 % (21735 дол. США) - 2-га передоплата, баланс (124819 дол.США) - протягом 30 днів з дати прибуття товару до порту призначення, до відвантаження товару покупцю або за потребою покупця, до прибуття в порт призначення. Також інформація щодо передоплати за товар в сумі 43470 дол.США зазначена в рахунку-фактурі (загальній) № KS230109-B від 09.01.2023р. та в рахунку-фактурі № KS230109-B-6 від 09.01.2023р. Однак, банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару, не був поданий до митного оформлення;

в заявці про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. умови оплати зазначені як 100 % передоплата, однак платіжний документ, що підтверджує оплату транспортно-експедиційних послуг не поданий до митного оформлення;

у заявці про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. зазначено, що документ є додатком № 1 до договору № 1334-Т/22 від 06.07.2022р., проте вказаний договір не поданий до митного оформлення;

заявка про надання транспортно-експедиційних послуг № 2 від 13.03.2023р. укладена з суб`єктом ТзОВ «Глобал Оушен Лінк», довідка про транспортні витрати № 497/5 від 14.03.2023р. видана ТзОВ «Глобал Оушен Лінк», що суперечить штампу перевізника, зазначеному в гр.23 автотранспортної накладної № б/н від 15.03.2023р. - CARGOTRANS-CERVIS LLC.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість самостійно.

В зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності, митний орган запропонував позивачу згідно ст.ст.53, 54 МК України в 10-ти денний термін надати: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист виробника товару; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.

Для підтвердження заявленої митної вартості позивач надав додаткові документи, а саме: калькуляцію від 04.11.2022р.; графік світових цін на сировину від 31.10.2022р.; прайс-лист від 04.11.2022р.; рішення Чернівецького ОАС; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг № 014590 від 14.03.2023р.; договір (контракт) про перевезення № 1334-Т/22 від 06.07.2022р.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що в додатково наданому прайс-листі від 04.11.2022р. міститься інформація про те, що термін дії пропозиції актуальний до 11.11.2022р. Витяг графіку цін на сировину перевірити неможливо, оскільки відсутнє посилання (адреса) витягу, вартість сировини у графіку станом на 31.10.2022р. відмінна від вартості, вказаної в калькуляції. Надане рішення Чернівецького ОАС не стосується спірного митного оформлення товарів. В п.4.3 договору (контракту) про перевезення № 1334-Т/22 від 06.07.2022р. обумовлено, що розрахунки відбуваються протягом 3 (трьох) банківських днів на умовах передоплати на підставі рахунків. В свою чергу, рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг був виданий 14.03.2023р., а платіжний документ, що підтверджує оплату даної операції, відсутній.

Декларантом не надано витребуваних митницею усіх додаткових документів, а також було подано лист № 22/03 від 22.03.2023р. з повідомленням про відсутність інших додаткових документів.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України), з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст.ст.55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар № 1 - на рівні - 2,09 дол. США/кг за МД № UA500020/22/11961 від 12.07.2022р.

Товар було випущено у вільний обіг за МД № 23UA17U6 від 22.03.2023р. шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України (а.с.37 і на звороті).

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу обраного методу визначення митної вартості товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

При цьому, митний орган пояснює правомірність прийнятого оскаржуваного рішення тим, що ним встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Отже, розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України.

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні відомості, що піддаються обчисленню.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 та 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Також суд не погодився із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважав, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Отже, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000124/2 від 22.03.2023р. є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав та причин, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, а саме: «Прокат плоский з оцинкованої сталі, завширшки 1250 мм, з полімерним покриттям відповідно EN10346 DX51D ZM120 (BIG GRAIN MATT), в рулонах розмірами: 0.45 мм х 1250 мм, колір RAL7016 - 4,470 т; 0.45 мм х 1250 мм, колір RAL7016 - 4,460 т; 0.45 мм х 1250 мм, колір RAL7016 - 4,230 т; 0.45 мм х 1250 мм, колір RAL7016 - 4,460 т, колір RAL7016 - 4,240 т; Торгівельна марка: DONGBU STEEL. Виробник: KG DONGBU STEEL CO., LTD., KR», та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Водночас, декларантом було додано наступні документи, зокрема, рахунок-фактура (інвойс) № KS230109-B-6 від 09.01.2023р.; платіжний банківський документ від 24.01.2023р.; довідка щодо вартості перевезення № 497/5 від 14.03.2023р.; зовнішньоекономічний договір № KS/ZM-23 від 08.11.2021р.; специфікація № 4 від 11.11.2022р.; угода про зміну та доповнення № 1 від 09.01.2023р.; декларація митної вартості від 22.03.2023р.; пакувальний лист б/н від 09.01.2023р.; коносамент MEDUK1777383 від 22.01.2023р.; автотранспортна накладна (CMR) б/н від 15.03.2023р.; супровідний документ Т1 23PL322010NS5S4065 від 17.03.2023р.; сертифікат походження № K001-23-0145263 від 02.03.2023р.; страховий поліс № EKC8230420-KMC008395 від 22.01.2023р.; договір перевезення № 2 від 13.03.2023р.; декларація країни відправлення від 10.01.2023р.

Представлені документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні відомості, що піддаються обчисленню.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем не визнано митну вартість імпортованих позивачем товарів у зв`язку з відмовою надати додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист виробника товару; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У свою чергу, відповідачем не вказано та не обґрунтовано, з якою метою були витребувані додаткові документи та які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

При цьому, позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості; що у митниці наявна інформація про більшу митну вартість ідентичних товарів, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи та, оскільки декларантом не надано витребуваних документів, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом, на підставі цінової інформації, наявної в митниці.

Сумніви митного органу щодо достовірності заявленої митної вартості товару за МД № 23UA84U9 від 22.03.2023р. виникли у зв`язку з тим, що в платіжному документі, що підтверджує вартість товару № б/н від 24.01.2022р. сума оплати за товар становить 176000 дол. США, що суперечить вартості за товар, зазначеній в рахунку-фактурі № KS230109-B від 09.01.2023р. - 168289 дол. США. Також оплата за товар була здійснена 24.01.2022р., що передує даті виставлення рахунка-фактури по розглядуваній поставці від 09.01.2023р.; згідно доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 09.01.2023р. умови оплати визначені 15 % (21735 дол. США) перша передоплата, 15 % (21735 дол. США) - друга передоплата, баланс (124819 дол. США) - протягом 30 днів з дати прибуття товару до порту призначення, до відвантаження товару покупцю або за потребою покупця, до прибуття в порт призначення. Також інформація щодо передоплати за товар в сумі 43470 дол. США зазначена в рахунку-фактурі (загальній) № KS230109-B від 09.01.2023р. та в рахунку-фактурі № KS230109-B-6 від 09.01.2023р. Однак, банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару, не поданий до митного оформлення.

Водночас, в рамках договору поставки № KS/ZM-23 від 08.11.2021р. сторонами укладено 11.11.2021р. специфікацію № 4, в якій зазначено чіткі характеристики товару, що придбавається, умови постачання, умови оплати, ціну та загальну суму специфікації, а саме: загальна вага товару: 280 т; умови постачання: FOB Пусан Корея; ціна товару: 1035 доларів США за тонну; країна походження: Республіка Корея; Виробник: KG Dongbu Steel Co., LTD; Відправник: Кео Sang Co., Республіка Корея; загальна сума специфікації: 289800 доларів США. Вказана специфікація є невід`ємною частиною договору поставки № КS/ZМ-23 від 08.11.2021, про що зазначено в ній (а.с.23-24).

У примітці специфікації вказано, що за готовністю товару до відвантаження з Республіки Корея умови поставки можуть бути змінені на CIF, за погодженням сторін та із застосуванням актуального морського фрахту на момент відвантаження. У такому разі сторони контракту підписують додаткову угоду до цієї специфікації.

Крім цього, 09.01.2023р. між сторонами підписано угоду про зміну та доповнення № 1 (специфікація №4), в якій передбачено, що оплата здійснюється у вигляді 15 % (21735 дол. США) перша передоплата повинна бути сплачена при розміщенні замовлення, протягом 3 днів з дати підписання специфікації, інші 15 % (21735 дол. США) друга передоплата повинна бути сплачена перед відвантаженням товару з Республіки Корея, баланс - 124819 дол. США повинен бути сплачений протягом 30 днів з дати прибуття товару до порту призначення, до відвантаження товару покупцю, або за потребою покупця, до прибуття товару в порт призначення. В примітці угоди про зміну та доповнення № 1 специфікації № 4 зазначено, що якщо покупець затримує оплату балансу, продавець має право переглянути ціну у бік збільшення (виходячи із поточних витрат продавця). У разі істотної затримки балансового платежу більше 1 місяця з моменту прибуття товару в порт прибуття, продавець має право реалізувати товар третім особам, використовуючи отриману від покупця передоплату покриття пов`язаних із цим витрат.

У вказаній угоді про зміну та доповнення №1 (специфікація № 4) зазначено умови поставки CIF Гданськ Польща та зазначено, що ціна включає вартість маркування та пакування (а.с.24-25).

Відповідно до комерційного рахунку-фактури № KS230109-B-6 від 09.01.2023р. вартість товару, вагою нетто 21,860 тон, становить 24046 доларів США; така ж ціна вказана в МД № 23UA84U9 від 22.03.2023р. У вказаному комерційному рахунку-фактурі зазначено, що оплата здійснюється шляхом банківського переказу з передоплатою при підтвердженні замовлення, а решта суми має бути сплачена протягом 30 днів з дати видачі коносаменту на умовах CIF Гданськ Польща (а.с.16).

Представлене позивачем платіжне доручення від 24.01.2022р. на суму 176000 дол. США є оплатою за декілька партій товару, а тому цілком логічно, що сума в такому платіжному дорученні не буде збігатися із сумою, зазначеною в інвойсі. З огляду на загальну суму контракту таке пояснення не суперечить умовам, про які сторони домовилися.

Крім цього, як слідує з листа-пояснення компанії Кео Sang Co. щодо розподілу оплат по партії товару 152,990 тон (договір поставки № КS/ZМ-23, специфікація № 4) специфікація № 2, договір поставки № КS/ZМ-23 була скасована. Отримана оплата в рахунок цієї специфікації у розмірі 176000 дол. США була врахована у наступні специфікації, зокрема у специфікації № 4 (партія 152,990 тон), договір поставки № КS/ZМ-23 наступним чином: 21735 дол. США - перша передоплата; 21735 дол. США - друга передоплата, 124819 дол. США - баланс. Залишок переплати був врахований в інші специфікації по договору поставки № КS/ZМ-23 (а.с.113).

Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару в повному обсязі сплачена позивачем.

Водночас, наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у первинних документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватися як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товарів та не є підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних (сукупності решти відомостей, що викладені в документах) та доказів можна достовірно визначити митну вартість товару.

Однією із підстав, якою відповідач обґрунтовує рішення про коригування митної вартості товарів, є та обставина, що декларант не подав до митного оформлення договір № 1334-Т/22 від 06.07.2022р. про надання транспортно-експедиторських послуг, рахунок на перевезення (а.с.37-40, зворот а.с.42).

Разом з тим, згідно з угодою про зміну та доповнення № 1 (специфікація №4) від 09.01.2023р. визначені умови поставки CIF Гданськ Польща та зазначено, що ціна включає вартість маркування та пакування.

Термін CIF означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця.

Тобто вартість перевезення товару морським шляхом до порту відвантаження (Гданськ, Польща) включена у вартість товару. Проте вартість транспортування товару із Гданська до кордону України автомобільним транспортним засобом включається до митної вартості товару як окрема складова, а тому має бути документально підтверджена на основі об`єктивних даних.

Як слідує з матеріалів справи декларант, визначаючи митну вартість за першим методом, до фактурної вартості додав також витрати на транспортування товару в загальній сумі 95089 грн. 35 коп.

Відповідно до пункту 1.1 договору № 1334-Т/22 від 06.07.2022р., укладеного між позивачем та ТзОВ «Глобал Оушен Лінк» (експедитор), експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великовантажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для організації доставки вантажу.

Організація виконання експедитором визначених договором послуг здійснюється на підставі заяви, яка оформляється та узгоджується сторонами та є невід`ємною частиною договору (п.2.1 договору).

Пунктом 4.1 договору обумовлено, що ціна послуг погоджується сторонами в заявці. Оплата робіт та послуг здійснюється клієнтом протягом 3 банківських днів на умовах передплати на підставі рахунків, виставлених експедитором, якщо в заявці не узгоджені інші терміни, порядок і умови розрахунків (п. 4.2 договору).

На виконання умов договору сторонами оформлено заявку про надання транспортно-експедиторських послуг № 2 від 13.03.2023р. по маршруту Гданськ-Ягодин-Вишгород, у якій узгоджено вартість послуг, включаючи плату експедитору в сумі 3240 євро за контейнер згідно курсу НБУ на дату виставлення рахунку та визначено умови оплати: 100 % передоплата (а.с.26 і на звороті).

Відповідно до довідки про транспортні витрати № 497/5 від 14.03.2023р., що була пред`явлена до митного оформлення, вартість перевезення по маршруту Гданськ-Ягодин становить 43015 грн. 06 коп., компенсація вартості послуг ВРР, виконаних нерезидентом за межами України становить 50444 грн. 93 коп., плата експедитору за межами України становить 1629 грн. 36 коп.; всього на загальну суму 95089 грн. 35 коп. (а.с.20).

Вказана сума витрат на перевезення товару, яка зазначена в довідці про транспортні витрати № 497/5 від 14.03.2023р., додана декларантом до митної вартості.

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант у спірному випадку до фактурної вартості додавав також транспортні витрати в сумі 95089 грн. 35 коп. по маршруту: Гданськ-Ягодин 43015 грн. 06 коп., компенсація вартості послуг ВРР, виконаних нерезидентом за межами України 50444 грн. 93 коп. та плата експедитору 1629 грн. 36 коп., що підтверджується довідкою про транспортні витрати № 497/5 від 14.03.2023р.

Отже, зазначені витрати повністю підтверджуються договором № 1334-Т/22 від 06.07.2022р. про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експортно-імпортних та транзитних вантажів, заявкою про надання транспортно-експедиторських послуг № 2 від 13.03.2023р., довідкою про транспортні витрати № 497/5 від 14.03.2023р.

Відповідно до п.5 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Частиною 11 вказаної статті передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення.

Відповідно до вимог ст.58 МК України позивачем додано до ціни товару лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та плату експедитору.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Крім того, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Відповідач не обґрунтував однозначність скоригованої ним ціни, не довів обґрунтованості своїх сумнівів щодо заявленої митної вартості декларантом.

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 та 5 ст.58 МК України, через що в митного органу не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Також щодо витребуваних додаткових документів відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Отже, під час судового розгляду не встановлено розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене ст.64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

Отже, відповідач не виконав обов`язку щодо викладення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митної декларації МД № UA500020/2022/11961 від 12.07.2022р., рівень митної вартості 2,09 дол. США/кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення, то можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків, не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто, при винесенні спірного рішення відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Відповідачем не доведено, яким чином рівень митної вартості товару № 1 визначено саме у розмірі 2,09 дол. США/кг, оскільки вартість задекларованого товару за МД № 23UA84U9 від 22.03.2023р. визначена на підставі рахунку-фактури № KS230109-B-6 від 09.01.2023р., де вартість товару встановлена в доларах США з урахуванням ціни за тонну товару. В поданій позивачем МД № 23UA84U9 від 22.03.2023р. та у МД № UA500020/2022/11961 від 12.07.2022р. умови поставки (CIF PL Гданськ та CIF UA Констанца відповідно) є різними.

У свою чергу, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, підтверджували числове значення митної вартості товару.

Стосовно спрацювання системи управління ризиками, то суд зазначає, що це є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

З урахуванням зазначеного, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA 205140/2023/000124/2 від 22.03.2023р. є протиправним.

В частині вирішення питання про розподіл судових витрат під час розгляду справи в суді першої інстанції колегія суддів виходить з такого.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із наведеного слідує, що в підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат.

Позивачем заявлено до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді першої інстанції від адвоката, в загальному розмірі 5850 грн.

На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено договір про надання правової (правничої) допомоги № 17/23 від 21.03.2022р., укладений з Адвокатським бюро «Сергій Степанюк і Партнери» (а.с.10 і на звороті), рахунок на послуги правничої допомоги № 17/23-1 від 21.03.2023р. (а.с.11), платіжну інструкцію № 1439 від 24.03.2023р. на оплату вказаних послуг в сумі 5850 грн. (а.с.12).

Як передбачено пунктом 1.1. договору про надання правової допомоги № 17/23 від 21.03.2023р. предметом договору є надання виконавцем правової допомоги клієнту в справах (оскарження рішення про коригування митної вартості товару № UA 205140/2023/000124/2 від 22.03.2023р.), що пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплачувати на рахунок виконавця винагороду за надану допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п.2.1 вказаного договору виконавець приймає на себе обов`язки: надавати правову інформацію, консультацію, роз`яснення з правових питань, здійснювати правовий супровід діяльності клієнта; складати заяви, скарги, процесуальні та інші документи правового характеру; представляти у встановленому порядку інтереси клієнта у судах.

Згідно умов п.п.3.1 та 3.2 зазначеного договору клієнт виплачує виконавцю винагороду в розмірі 5850 грн. Оплата правничої допомоги здійснюється авансовим платежем у розмірі 5850 грн. упродовж трьох банківських днів з дня отримання рахунку на оплату.

Таким чином, умовами договору про надання правової допомоги № 17/23 від 21.03.2023р. визначені вид та вартість послуг адвоката, а також порядок оплати таких послуг.

В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Враховуючи складність розглядуваної справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є стороною у справі, апеляційний суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу саме в розмірі 2000 грн.

Окрім цього, позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3000 грн., однак будь-яких доказів на підтвердження таких позивач не надав (така вимога заявлена 30.01.2024р., поважних причин неможливості надання апеляційному суду таких документів протягом двомісячного строку розгляду справи не визначено).

Із урахуванням наведеного, керуючись приписами ст.ст.134, 143 КАС України, апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу в апеляційному суді у заявленому розмірі 3000 грн.

Приймаючи до уваги ту обставину, що наданими до справи документами витрати на правничу допомогу не підтверджено, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в апеляційному суді.

Враховуючи непідтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірного рішення, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Волинську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2023р. в адміністративній справі № 140/6636/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Волинську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Сума понесених витрат на правову допомогу в апеляційному суді не підлягає відшкодуванню позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Зартмет».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді З. М. Матковська
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 25.03.2024р.