Справа № 200/10865/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року справа №200/10865/21

м .Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 р. у справі № 200/10865/21 (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.) за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 11.05.2021 року № 5348/05-99-0740, № 5333/05-99-0740, № 5327/05-99-0740,-

У С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 11.05.2021 року № 5348/05-99-0740, № 5333/05-99-0740, № 5327/05-99-0740.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 травня 2021 року Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області, на підставі Акту перевірки від 12.04.2021 року № 3688/05-99-07-04/ НОМЕР_1 були прийняті податкові повідомлення рішення №№ 5348/05-99-0740, 5333/05-99-0740, 5327/05-99-0704, якими до позивача застосовані штрафні санкції в загальному розмірі 31035,85 грн.

Позивач вважає вищевказані податкові повідомлення рішення такими, що підлягають скасуванню, в тому числі, з огляду на допущені відповідачем процедурні порушення при проведенні перевірки, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. Просив суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Донецькій області № 5348/05-99-0704 від 11.05.2021 року, № 5333/05-99-0704 віл 11.05.2921 року, № 5327/05-99-0740 від 11.05.2021 року, видані фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , на підставі Акті перевірку від 12.04.2021 року за № 3688/05-99-07-04/ НОМЕР_1 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 р. у справі № 200/10865/21 в задоволенні позову відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 , зареєстрований фізичною особою підприємцем та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 47.22 Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (основний) 62.02 Консультування з питань інформатизації 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами 46.36 Оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами 46.34 Оптова торгівля напоями 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах 47.23 Роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Відповідач Головне управління ДПС в Донецькій області є юридичною особою публічного права установою, яка є територіальним органом Державної фіскальної служби України, яка в свою чергу, була створена в процесі перетворення Державної податкової служби України, та яка наділена правовим статусом контролюючого органу. Загальний обсяг правоздатності такого суб`єкта податкових відносин, як «контролюючий орган», визначено положеннями ст. 41 Податкового кодексу України. Зміст функцій контролю цих органів визначено положеннями ст. 61 Податкового кодексу України.

Головне управління ДПС у Донецькій області отримало лист від ДПС України від 24.03.2021 року № 7233/99-00-05-02-07, у якому надіслано копію звернення громадянки ОСОБА_2 від 25.02.2021 року, щодо можливих порушень, а саме: реалізація продуктів харчування (алкогольних напоїв та тютюнових виробів) без відповідних дозвільних документів та без застосування реєстратора розрахункових операцій через мережу супермаркетів «Щирий Кум».

Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 31.03.2021 року № 532-п та направлень на перевірку від 31.03.2021 року № 698 та від 01.04.2021 року № 700, з 01.04.2021 року по 09.04.2021 року Головним управлінням ДПС у Донецькій області проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Архітектора Нільсена, 28, господарську діяльність в якому здійснює фізична особа підприємець ОСОБА_1 , за період діяльності з 01.01.2021 року по 09.04.2021 року.

Судом встановлено, що особа, яка проводила розрахункові операції касир ОСОБА_3 відмовилась від підпису у направлення на перевірку та отриманні копії наказу на фактичну перевірку, про що складено відповідний акт.

Фактична перевірка була проведена у присутності особи, що фактично здійснювала розрахункову операцію касира ОСОБА_3 , яка 01.04.2021 року о 15 годині 34 хвилини здійснила розрахункову операцію про продаж одного пакету «фірмового» за ціною 0 грн. 98 коп., однієї пляшки збірня «Золотоніс Яблучно-полуничний», ємністю 0,5 л. за ціною 22 грн. 50 коп. та однієї пляшки пива «Опілля Корифей», ємністю 0,5 л. , 4,2% вмісту алкоголю за ціною 17 грн. 10 коп. та видала товарний чек на суму 40 грн. 58 коп. та чек платіжного POS-терміналу Приватбанка № 7459 з реквізитами ФОП ОСОБА_1 .

Крім того, 23 березня 2021 року о 09 годині 18 хвилин в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , було реалізовано одну пляшку пива ППБ Бочкове світле, ємністю 0,5 л., 4,5% вмісту алкоголю за ціною 13 грн. 90 коп., що підтверджується товарним чеком платіжного POS-терміналу Приватбанку № 5759 з реквізитами ФОП ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлені порушення:

- Пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР, в частині проведення розрахункових операцій без використання зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальній режим роботи реєстратор розрахункових операцій (ПРРО) з видачею розрахункового документу не встановленої форми та змісту особі, яка отримує товар. В реквізитах товарних чеків зазначено «ТП № 15 м. Маріуполь». Згідно з інформацією, розміщеній на сайті торгівельної мережі «Щирий Кум» в мережі інтернет (shkum.shop/supermarkety), за адресою: АДРЕСА_1 , розташований саме магазин «Щирий Кум» № 15. Зазначені контрольні розрахункові операції проведені без застосування зареєстрованого, опломбованого реєстратора розрахункових операцій.

- Частини 12 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР, в частині здійснення торгівлі пивом без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. До акту фактичної перевірки додано відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування та фактичних залишків алкогольних напоїв (пива), які знаходились в реалізації в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.04.2021 року на загальну суму 15345,20 грн.;

- Пункт 63.3 статті 63 Податкового кодексу України в частині не подання до податкового органу повідомлення про об`єми оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням, або через які проводить діяльність з реалізації алкогольних напоїв та продуктів харчування. За даними інформаційної системи ДПС України встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подано повідомлення про об`єкти оподаткування, або об`єкти пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться діяльність з реалізації алкогольних напоїв та продуктів харчування за формою 20-ОПП, зокрема, щодо використання у господарській діяльності супермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки складено Акт фактичної перевірки від 12.04.2021 року № 3688/05-99-07-04/ НОМЕР_1 , ОСОБА_4 особа, що здійснювала розрахункову операцію відмовилася від підписання та отримання акта фактичної перевірки. Другий примірник акта перевірки направлений платнику податків поштою з повідомленням про вручення на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 , 13 квітня 2021 року та вручений 16.04.2021 року.

Позивач не подавав заперечення на акт фактичної перевірки від 12.04.2021 року № 3688/05-99-07-04/ НОМЕР_1 .

За розглядом матеріалів перевірки та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Донецькій області до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції, а саме:

1) Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у сумі 5 грн. 45 коп. у разі встановлення в ході перевірки факту: не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання (податкове повідомлення рішення від 11.05.2021 року № 5327/05-99-0704);

2) Згідно з абзацом сьомим частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» у сумі 30690,40 грн. в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії (податкове повідомлення рішення від 11.05.2021 року № 5348/05-99-0740);

3) Згідно до пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України у сумі 340, 00 грн. за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП (податкове повідомлення рішення від 11.05.2021 року № 5333/05-99-0740).

Зазначені податкові повідомлення рішення направлені платнику податків поштою

з повідомленням про вручення 11.05.2021 року та вручені 15.05.2021 року.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій податкового органу в частині прийняття податкових повідомлень рішень від 11.05.2021 року № 5348/05-99-0740, № 5333/05-99-0740, № 5327/05-99-0740.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Так, згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі, після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 Податкового кодексу України, підстави проведення якої перелічені пунктом 80.2 цієї статті.

Згідно з п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок встановлено статтею 81 Податкового кодексу України.

За правилами п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Як судом вже було зазначено, посадовими особами ГУ ДПС у Донецькій області був складений Акт № 232/05-99-07-04 від 12.04.2021 року про відмову від отримання та підпису акта перевірки продавцем касиром ОСОБА_3 .

За усталеною практикою Верховного Суду, після проведення перевірки (реалізації наказу як акта індивідуальної дії) права платника податків можуть порушувати лише наслідки проведення відповідної перевірки, зокрема, у вигляді прийнятих індивідуальних актів (податкові повідомлення-рішення або інші рішення). Відповідно, предметом оскарження в суді можуть бути саме рішення суб`єкта владних повноважень як такі, що дійсно впливають на обсяг прав, свобод та інтересів позивача.

Звернення до суду одного і того ж самого платника податків до того самого контролюючого органу з окремими самостійними позовами: 1) про скасування наказу; 2) про визнання протиправними дій; 3) про скасування податкового повідомлення-рішення, лише породжує кількість позовів і судових рішень, проте, виключно судове рішення у справі, в якій предметом оскарження було податкове повідомлення-рішення, дійсно вирішує спір, що виник між сторонами.

При вирішення даного адміністративного спору суд керується правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року по справі № 816/228/17, згідно якої, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

За змістом ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» у тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A, № 93).

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Приписами п. 80.1, п.п. 80.2.3, п.п. 80.2.5 п. 80.2, ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Як вже було зазначено, до ГУ ДПС у Донецькій області надійшов лист «Про розгляд звернення» від 24.03.2021 року № 7233/7/99-00-05-02-07 відповідно до якого надійшло звернення від 19.03.2021 року № Ч/740 щодо реалізації продуктів харчування (алкогольних напоїв та тютюнових виробів) без відповідних дозвільних документів та без застосування реєстратора розрахункових операцій через мережу супермаркетів «Щирий Кум».

Отриманий вищезазначений лист слугував підставою щодо прийняття наказу № 532-п від 31.03.2021 року «Про проведення фактичної перевірки» та направлень № 7233/7/99-00-05-02-07 від 24.03.2021 року та відповідає вимогам п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 14 березня 2019 року по справі № 806/616/17.

Крім того, суд зазначає, що позивач помилково у позовній заяві зазначає підставі для проведення перевірки, а саме: п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, оскільки перевірка проведена на підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено протиправності прийнятих Головним управлінням ДПС у Донецькій області податкових повідомлень рішень №№ 5348/05-99-0740, 5333/05-99-0740, 5327/05-99-0704, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд ще раз вказує на те, що позивач в своїй позовній заяві посилається лише на нібито порушення посадовими особами відповідача під час проведення перевірки деяких процедурних питань, в той же час не надає жодного доказу або обґрунтованих пояснень щодо спростувань зафіксованих податковим органів порушень діючого законодавства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 р. у справі № 200/10865/21 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 р. у справі № 200/10865/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 березня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко