Справа № 320/8367/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

22 березня 2024 року м. Київ № 320/8367/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Крупки Олександра Григоровича про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права приватної власності, припинення речого права на об`єкт нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Крупки Олександра Григоровича, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Крупки Олександра Григоровича від 06.04.2023 року № 67102648 про державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5713, що розташована за адресою Київська область, Бучанський район, с. Крюківщіна за ОСОБА_2 та анулювати вказане рішення державного реєстратора;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області Крупки Олександра Григоровича від 06.04.2023 року № 67102648 про державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5713, що розташована за адресою Київська область, Бучанський район, с. Крюківщіна за ОСОБА_2 та анулювати вказане рішення державного реєстратора;

- скасувати державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5713, що розташована за адресою Київська область, Бучанський район, с. Крюківщіна за ОСОБА_2 ;

- припинити речове право ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5713, що розташована за адресою Київська область, Бучанський район, с. Крюківщіна.

Матеріали даної позовної заяви були передані судді для подальшого розгляду 21.03.2024.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у рішенні від 20.07.2006 у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін встановленим законом у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 1 - 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, 04.01.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики (реєстраційний № 32) (далі - Договір позики) відповідно до п.п. 1 та 2 якого Скаржник прийняла у власність 55 000,00 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США, що за курсом НБУ на день укладання договору складало 1 500 400,00 (один мільйон п`ятсот тисяч чотириста) гривень 00 копійок, та зобов`язувалась повернути вказані кошти до 04.01.2022.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики між сторонами також було укладено договір іпотеки від 04.01.2022 (реєстраційний № 33) (далі - Договір іпотеки) відповідно до п. 2.1 якого позивачка передала в іпотеку ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку.

При цьому, відповідно до положень ст.ст. 36 та 37 Закону в Договорі іпотеки було передбачено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань Іпотекодавця за Договором позики в позасудовому порядку на підставі такого застереження (п. 6.3.4 Договору іпотеки).

В подальшому починаючи з 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні території України було введено воєнний стан.

Враховуючи вказане та наявну небезпеку для життя та здоров`я, позивачка була вимушена 28.02.2022 виїхати за межі України, де вона проживає і на даний момент. У зв`язку з викладеним позивачка не змогла виконати зобов`язання, взяті на себе згідно Договору позики своєчасно.

У подальшому 24.11.2022 ОСОБА_2 звернувся до Державного реєстратора з заявою про реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку, яка була зареєстрована 24.11.2022 за №53191294. На підставі такої заяви Державним реєстратором 06.04.2023 було прийнято оскаржуване рішення.

Суд зазначає, що пред`явлений позов жодним чином не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку державного реєстратора.

Спір за пред`явленим позовом має очевидний цивільно-правовий характер, оскільки виник з приводу правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку :02:002:5713, загальною площею 0,11 га, що розташована за адресою Київська область, Бучанський район, с. Крюківщіна, на підставі договорів позики та іпотеки.

Так, з позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач, пред`явивши адміністративний позов до державного реєстратора Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_3 у дійсності оспорює право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5713.

Таким чином, спір у справі, що розглядається, стосується права власності на земельну ділянку фізичної особи, яке зареєстроване, тобто цивільного права, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

Аналіз зазначених обставин справи дає підстави суду вважати, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку державного реєстратора прав на нерухоме майно, а стосується захисту його приватних інтересів.

За правилами абз. 1 ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що цей спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання протиправним рішення, дій чи бездіяльності державного реєстратора, а також захисту прав чи інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 184/2470/13 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/631/15, постанові Верховного Суду від 31.10.2019 № 817/1800/16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 ст. 170 КАС України встановлено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З огляду на те, що позовна заява, з якою звернувся позивач, не містить публічно-правового спору, суд зазначає, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстртора виконавчого комітету Броврської міської ради Броварського району Київської області Крупки Олександра Григоровича про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права власності та припинення речового права на об`єкт нерухомого майна .

Копію ухвали разом з матеріалами заяви надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Лисенко В.І.