Справа № 280/512/24
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 березня 2024 року Справа № 280/512/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо нерозгляду рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2023 з проханням призначення та виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим 09.09.2022 та пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України розглянути рапорт ОСОБА_1 від 11.11.2023, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим 09.09.2022 та пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме у періоди лікування з 21.12.2022 по 29.12.2022, з 29.12.2022 по 25.01.2023, з 09.02.2023 по 10.02.2023, з 24.02.2023 по 14.03.2023, з 15.04.2023 по 22.06.2023, з 29.07.2023 по 02.08.2023, з 02.08.2023 по 04.08.2023, з 04.08.2023 по 11.09.2023, з 11.09.2023 по 20.09.2023, з 20.09.2023 по 26.10.2023 та за період відпустки за станом здоров`я - з 16.03.2023 по 14.04.2022, з 23.06.2023 по 28.07.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 25 лютого 2022 року по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . 09.09.2022 він одержав мінно-вибухову травму під час виконанням бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини. За час проходження стаціонарного лікування, реабілітації, відпусток за станом здоров`я відповідачем не в повному обсязі виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000,00 грн, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом). Позивач звернувся з рапортом про вирішення в досудовому порядку питання , щодо виплати додаткової грошової допомоги до відповідача, однак отримав відмову, з якою не згодний. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Справі за цією позовною заявою присвоєно № 280/512/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Сацькому Р.В.

17.01.2024 представником позивача адвокатом Плужник М.В. додатково до позовної заяви долучено лист від 18.11.2023 № 1563-727 з доданими до нього картками особового рахунку позивача.

Ухвалою суду від 19.01.2024 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідачем через систему «Електронний суд» 01.02.2024 за вх. № 5147 в порядку ст. 162 КАС України подано, відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачу в повному обсязі виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час проведений ним на лікуванні за період з 09.09.2022 по 24.12.2022. Після 24.12.2022 військова частина не мала законних підстав нараховувати та виплачувати Позивачу додаткову грошову винагороду, збільшену до 100 000,00 гривень, як при лікуванні після поранення або перебуванні у відпустці за станом здоров`я після такого лікування, так як не мала в своєму розпорядження документів на підтвердження продовження лікування Позивачем. Враховуючи те, що рапорт - це письмове звернення військовослужбовця до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку із цим відповідного прохання, а також те, що у адвокатському запиті не може ставитись питання вчинення будь - яких дій, позовні вимоги Позивача являються не обґрунтованими. З наведених вище фактів видно, відповідач вважає що, Позивачем не надано будь-яких письмових чи інших доказів на підтвердження його позовних вимог, тому заперечує проти їх задоволення.

Представником позивача адвокатом Плужником М.В. використане право передбачене ст. 163 КАС України та через систему «Електронний суд» до суду 05.02.2024 за вх. № 5943 подана відповідь на відзив, в якій, він не погодився з обставинами викладеними відповідачем, зазначивши, що позовні вимоги обґрунтовані наданими письмовими доказами, які мав у своєму розпорядженні відповідач, при врегулюванні даного спору в досудовому порядку. Але відповідачем проігноровані прохання позивача, тому він змушений за захистом порушених прав звертатись до суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобілізований 25.02.2022, як військовослужбовець, та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Має статус учасника бойових дій, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 від 17.11.1995 та посвідчення серія НОМЕР_3 від 30.08.2023. Копії документів містяться в матеріалах справи.

09.09.2022 ОСОБА_1 , під час виконанням бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини, в районі н.п. Новодарівка Пологівського району Запорізької області, в результаті ворожого артилерійського обстрілу зі сторони противника отримав поранення: «МВТ, ВОСП лівої половини грудної клітки, ВОП правого плеча та передпліччя, ЗВП обох кісток правого передпліччя, ВОСП правого стегна, ВОП обличчя, закритий вогнепальний перелом н/щелепи з великим дефектом м/тканин лівої щоки». Що підтверджується копією Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 243 від 09.09.2022 про отримання поранення (травми) солдатом ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання та копією Довідки про обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) № 382 від 09.09.2022, які містяться в матеріалах справи.

У зв`язку з отриманим пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини, ОСОБА_1 перебував на лікуванні, а саме:

в період з 09.09. по 27.09.2022, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 12308 від 27.09.2022;

25 листопада 2022 року оглянутий комісією ВЛК, за результатами огляду прийняте рішення на підставі статті 81 Графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів, що підтверджується копією Довідки ВЛК № 5198 від 25.11.2022;

в період з 21.12.2022 по 25.01.2023 продовжив лікування за кордоном( в Німеччині) що підтверджується копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого від 29.12.2022 та від 25.01.2023;

в період з 09.02. по 10.02.2023 проходив курс реабілітації та відновного лікування у відділенні ранньої реабілітації на 50 ліжок КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, що підтверджено копією довідки про перебування на стаціонарному лікуванні від 10.02.2023;

в період з 24.02 по 14.03.2023 проходив стаціонарне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3067 від 14.03.2023;

16 березня 2023 року оглянутий комісією ВЛК ВЧ НОМЕР_4 , за результатами огляду прийняте рішення на підставі статті 65 Графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів, що підтверджується копією Довідки ВЛК № 2829 від 16.03.2023 та копією рапорту про надання відпустки від 13.03.2023;

в період з 15.04 по 22.06.2023 проходив стаціонарне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6045 від 22.06.2023;

23 червня 2023 року оглянутий комісією ВЛК ВЧ НОМЕР_4 , за результатами огляду прийняте рішення на підставі статті 65 81 Графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки за станом здоров`я на 30 (тридцять) календарних днів, що підтверджується копією Довідки ВЛК № 6555 від 23.06.2023 та копією рапорту про надання відпустки від 23.06.2023;

в період з 29.07. по 02.08.2023 проходив стаціонарне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8339 від 02.08.2023;

в період з 02.08. по 04.08.2023 проходив стаціонарне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4666 від 04.08.2023;

в період з 04.08. по 11.09.2023 проходив стаціонарне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8431 від 11.09.2023;

в період з 11.09. по 20.09.2023 проходив стаціонарне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5406 від 20.09.2023;

в період з 20.09. по 26.10.2023 проходив стаціонарне лікування, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 15925 від 26.10.2023.

Адвокат Плужник М.В. і інтересах військовослужбовця ОСОБА_1 , із адвокатським запитом звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 з вимогою про задоволення рапорту ОСОБА_1 , який доданий до адвокатського запиту та виплатити заборгованість по додатковим видам грошового забезпечення передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; надати інформацію про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 ; надати інформацію по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 . Разом з адвокатським запитом та рапортом направлені медичні висновки про лікування позивача. Що підтверджується копією адвокатського запиту № 13/11-Л від 13.11.2023 та копією Рапорту ОСОБА_1 від 11.11.2023, описом вкладення поштового відправлення та квитанцією від 13.11.2023, які містяться в матеріалах справи.

11.01.2024 у відповідь на адвокатський запит 13/11-Д від 13.11.2023 на електронну адресу представника Позивача надійшов лист від 18.11.2023 № 1563/727 в якому Відповідач повідомив про те що Позивачу нараховано та виплачено додаткове грошове забезпечення збільшене до 100 000,00 грн за період лікування пов`язаного з наслідками поранення отриманого під час захисту Батьківщини з 09.09.2022 по 24.12.2022, що підтверджується карткою з особового рахунку Позивача. Стосовно нарахування та виплати додаткових видів грошового забезпечення за період з 24.12.2022 до 26.10.2023 Відповідач зазначає про відсутність правових підстав для здійснення таких виплат з огляду на те що, по-перше, Позивач не надав документів підтверджуючих стаціонарне лікування за кордоном, по-друге, в подальшому у довідках ВЛК була відсутня інформація про те що поранення, отримане 09.09.2022, пов`язане із захистом Батьківщини. На теперішній час відповідь на рапорт Позивача від 11.11.2023 з проханням здійснити виплату додаткових видів грошового забезпечення не надано, про причини не повідомлено, додаткове грошове забезпечення передбачене Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не виплачено. З листом надана копія картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2022 - 2023 роки. Копія відповіді та додатки містяться в матеріалах справи.

Не погоджуючись з такими діями відповідача Позивач вважає що протиправна бездіяльність Відповідача яка виразилась у ігноруванні розгляду рапорту Позивача від 11.11.2023 має наслідками позбавлення Позивача виплат додаткової грошової винагороди що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, за період лікування з 21.12.2022 по 29.12.2022, з 29.12.2022 по 25.01.2023, з 09.02.2023 по 10.02.2023, з 24.02.2023 по 14.03.2023, з 15.04.2023 по 22.06.2023, з 29.07.2023 по 02.08.2023, з 02.08.2023 по 04.08.2023, з 04.08.2023 по 11.09.2023, з 11.09.2023 по 20.09.2023, з 20.09.2023 по 26.10.2023 у зв`язку з травмою отриманою під час захисту Батьківщини та за період відпустки за станом здоров`я - з 16.03.2023 по 14.04.2022, з 23.06.2023 по 28.07.2023, тому він і звернувся до суду з вказаною позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, статтею 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Крім цього, правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються законами України та підзаконними нормативними актами.

Таким чином, надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 65 Конституції України - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 строк дії режиму воєнного стану продовжувався. Указами Президента України воєнний стан продовжено, діє на теперішній час.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військово -службовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону № 2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови № 168 (в редакції після 19.07.2022 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово - лікарської (лікарсько - експертної, медичної) комісії.

Також Постанову № 168 (в редакції від 19.07.2022) доповнено пунктом 2-1 такого змісту: 2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Так, наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022 для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 № 248/1298 та від 18.04.2022 № 248/1529.

В подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, чинним на час виникнення та існування спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Крім цього, згаданим наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

При цьому зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

З урахуванням вищеозначеного рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, в подальшому наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 затверджено зміни до Положення № 260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).

Так, згідно з п. 9 розділу XXXIV Положення № 260 (тут і далі - в редакції Наказу МОУ від 25.01.2023 № 44) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Пунктом 10 розділу XXXIV Положення № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово - лікарської (лікарсько - експертної) комісії.

Пунктом 11 розділу XXXIV Положення № 260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

Відповідно до п. п. «б» п. 6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402), направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

За приписами з п. 21.1 та п. 21.2 Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Відповідно до п. 11 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

При цьому, відповідно до абз. 2 ст. 4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

Відповідно до п. 1.1 гл. 1 р. І Положення № 402, військово - лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 6.11 гл. 6 р.II Положення № 402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Згідно з п. 6.15 гл. 6 р. II Положення № 402, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою № 704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яка може становити до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово - лікарської (лікарсько - експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини проотримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000,00 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

При цьому, суд зауважує, що Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000,00 гривень винагорода.

Судом встановлено, що Довідкою про обставин травми(поранення, контузії, каліцтва) № 382 від 09.09.2022, встановлено що позивач за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини отримав травми.

Отже, наявна перша умова (поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язана із захистом Батьківщини) для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн.

Щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько - експертної) комісії, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період за період лікування з 21.12.2022 по 29.12.2022, з 29.12.2022 по 25.01.2023, з 09.02.2023 по 10.02.2023, з 24.02.2023 по 14.03.2023, з 15.04.2023 по 22.06.2023, з 29.07.2023 по 02.08.2023, з 02.08.2023 по 04.08.2023, з 04.08.2023 по 11.09.2023, з 11.09.2023 по 20.09.2023, з 20.09.2023 по 26.10.2023.

Судом встановлено, що позивачем доведений факт перебування у відпустках за станом здоров`я з 16.03.2023 по 14.04.2022, з 23.06.2023 по 28.07.2023, що підтверджуються Довідкою ВЛК № 2829 від 16.03.2023, Довідкою ВЛК № 6555 від 23.06.2023.

Таким чином, суд зазначає про наявність другої умова (перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та знаходження у відпустках за станом здоров`я) для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн.

Отже, суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, провівши аналіз вище зазначених норм, суд приходить до висновку, що підставою для виплати підвищеної додаткової винагороди є час перебування військовослужбовця, котрий отримав поранення під час проходження служби, на стаціонарному лікуванні у вітчизняному чи закордонному закладі охорони здоров`я, а також постанова ВЛК у вигляді довідки про потребу у відпустці за станом здоров`я, котра видається тільки у випадку, якщо військовослужбовець після закінчення лікування у лікарському закладі потребує часу для відновлення та не може приступити до виконання службових обов`язків.

При цьому, за наявними у матеріалах справи доказами (переліченими вище), суд зазначає, що факти перебування позивача за вказаними періодами на стаціонарному лікуванні, а також перебування у відпустці за станом здоров`я після закінчення стаціонарного лікування відповідачем не заперечується.

З картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 № 1 за 2022 рік судом встановлено, що відповідачем за вересень-грудень 2022 р. військовослужбовцю було виплачено додаткову грошову винагороду (надалі за текстом ДГВ) в розмірі 100 000 грн, а саме: за Наказом № 298 від 04.10.2022 за вересень 2022 р. нараховано та виплачено ДГВ (30+100) в сумі 93 000,00 грн; за Наказом № 350 від 04.11.2022 за жовтень 2022 р. - нараховано та виплачено ДГВ (30+100) в розмірі 100 000 грн; за Наказом № 405 від 04.12.2023 за листопад 2022 р. нараховано та виплачено ДГВ (30+100) в розмірі 100 000 грн; за Наказом № 10 від 04.01.2023 за грудень 2022 р. нараховано та виплачено ДГВ (30+70) в розмірі 84 193,55 грн.

Однак, з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 № б/н за 2023 рік військовослужбовцю було виплачено додаткову грошову винагороду (надалі за текстом ДГВ) в розмірі 30 000 грн, за Наказом № 51 від 04.02.2023 за січень 2023 р. нараховано та виплачено ДГВ в сумі 30 000,00 грн, в подальшому виплати ДГВ не проводились, про що містяться відмітки 0,00 в місяцях з лютого по жовтень 2023 року включно.

Отже, суд встановив, про наявність виплат додаткової грошової винагороди позивачу за період з 09.09.2022 по 24.12.2022 у повному обсязі, тоді як за 2023 рік, такі виплати були призначені та виплачені лише за січень 2023 року в сумі 30 000 року. В подальшому, нарахування та виплати ДГВ відповідачем припинені, без визначення на те причин та підстав.

Щодо посилання відповідача про ненадання позивачем належним чином особисто рапорту та підтверджуючих медичних документів на підтвердження проходження ним лікування та перебування у відпустках за станом здоров`я, суд відноситься до таких тверджень критично, так як, норми чинного законодавства не передбачають зобов`язання позивача, для отримання ним ДГВ, звертатись до командування військової частини з відповідним рапортом. Адже, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командира (начальника) за наявності довідки про обставини травми, яка й була видана позивачу 09.09.2022 на підставі Наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 243 від 09.09.2022, а в подальшому, командира військової частини не позбавлено права та можливості здійснення дій та контролю (шляхом отримання підтверджуючих або спростовуючих документів) щодо проходженням лікування військовослужбовцем, та прийнятті відповідних рішень відносно нього.

При цьому, суд вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить.

Так, згідно частини першої вказаної норми, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 вище вказаної Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача суд, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, виходячи за межі заявлених позовних вимог, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 іністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн, за періоди лікування з 21.12.2022 по 29.12.2022, з 29.12.2022 по 25.01.2023, з 09.02.2023 по 10.02.2023, з 24.02.2023 по 14.03.2023, з 15.04.2023 по 22.06.2023, з 29.07.2023 по 02.08.2023, з 02.08.2023 по 04.08.2023, з 04.08.2023 по 11.09.2023, з 11.09.2023 по 20.09.2023, з 20.09.2023 по 26.10.2023 та за період відпустки за станом здоров`я - з 16.03.2023 по 14.04.2022, з 23.06.2023 по 28.07.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та пропорційно дням перебування у відпустках за станом здоров`я; та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн, за періоди лікування з 21.12.2022 по 29.12.2022, з 29.12.2022 по 25.01.2023, з 09.02.2023 по 10.02.2023, з 24.02.2023 по 14.03.2023, з 15.04.2023 по 22.06.2023, з 29.07.2023 по 02.08.2023, з 02.08.2023 по 04.08.2023, з 04.08.2023 по 11.09.2023, з 11.09.2023 по 20.09.2023, з 20.09.2023 по 26.10.2023 та за період відпустки за станом здоров`я - з 16.03.2023 по 14.04.2022, з 23.06.2023 по 28.07.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та пропорційно дням перебування у відпустках за станом здоров`я, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п. 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п. 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На думку суду, в даній справі, відповідачами не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваної діяльності на відповідність наведеним вище критеріям, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з мотивів та обґрунтування наведених судом вище.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, однак, відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий Збір» у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 2, 94, 241 - 246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн., за періоди лікування з 21.12.2022 по 29.12.2022, з 29.12.2022 по 25.01.2023, з 09.02.2023 по 10.02.2023, з 24.02.2023 по 14.03.2023, з 15.04.2023 по 22.06.2023, з 29.07.2023 по 02.08.2023, з 02.08.2023 по 04.08.2023, з 04.08.2023 по 11.09.2023, з 11.09.2023 по 20.09.2023, з 20.09.2023 по 26.10.2023 та за період відпустки за станом здоров`я - з 16.03.2023 по 14.04.2022, з 23.06.2023 по 28.07.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та пропорційно дням перебування у відпустках за станом здоров`я.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн, за періоди лікування з 21.12.2022 по 29.12.2022, з 29.12.2022 по 25.01.2023, з 09.02.2023 по 10.02.2023, з 24.02.2023 по 14.03.2023, з 15.04.2023 по 22.06.2023, з 29.07.2023 по 02.08.2023, з 02.08.2023 по 04.08.2023, з 04.08.2023 по 11.09.2023, з 11.09.2023 по 20.09.2023, з 20.09.2023 по 26.10.2023 та за період відпустки за станом здоров`я - з 16.03.2023 по 14.04.2022, з 23.06.2023 по 28.07.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та пропорційно дням перебування у відпустках за станом здоров`я, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 25 березня 2024 року.

Суддя Р.В. Сацький