Справа № 320/34453/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року № 320/34453/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Ставничому Н.В., за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача Єніча В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ «Про звільнення зі служби цивільного захисту ОСОБА_1 » № 368, виданий Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - ГУ ДСНС України у Луганській області) від 23.08.2023 в повному обсязі;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 401 «Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 № 368», виданий ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.09.2023 в повному обсязі;

- поновити на службі цивільного захисту з 24.08.2023 ОСОБА_1 ;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з ГУ ДСНС України у Луганській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.08.2023 по день фактичного поновлення на службі цивільного захисту.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він 23.06.2023 із розпоряджання начальника Мобільного рятувального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - МРЦ ШР ДСНС України) зарахований у розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ ДСНС України у Луганській області для подальшого проходження служби. Проте, наказом № 368 від 23.08.2023 позивача звільнено із служби. На переконання позивача, наказ від 23.08.2023 прийнятий з порушенням норм чинного законодавства України. Зокрема, вказаний наказ прийнятий на підставі пункту 173 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. № 593, (далі Положення № 593), який втратив чинність. Крім цього, ГУ ДСНС України у Луганській області не мало повноважень видавати наказ на звільнення зі служби цивільного захисту, оскільки посада позивача не віднесена до його номенклатури посад.

Позивач зазначає, що скорочення штату у ГУ ДСНС України у Луганській області не проводилося, і позивача про його звільнення зі служби цивільного захисту всупереч пп. 4 п. 176 Положення 593 не попереджали. Окрім того, всупереч п. 175 Положення № 593, з позивачем не проведено індивідуальну бесіду. Також позивач вказує, що подання начальника управління персоналу ГУ ДСНС України у Луганській області ОСОБА_2 , на підставі якого прийнято наказ № 368 від 23.08.2023, складено з порушеннями, а саме: відсутній висновок лікарсько - експертної комісії та висновок атестаційної комісії.

На думку позивача, наказ ГУ ДСНС України у Луганській області № 401 від 12.09.2023 підлягає скасуванню, як похідний від наказу № 368 від 23.08.2023. Окрім того, перерахунок, здійснений на підставі наказу № 401 від 12.09.2023, проведений з порушенням норм наказу МВС України від 20.07.2018 № 623 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту».

Наприкінці вказує, що за час перебування позивача у розпорядженні відповідача, останній, всупереч приписів Положення № 593, не запропонував позивачу всіх вакантних посад, у тому числі, посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області, відповідно до його освіти, класності, спеціальності та досвіду роботи для призначення позивача на посаду.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи відзив, відповідач зазначає, що позивач помилково посилається на п. 173 Положення 593, оскільки відповідач ні в наказі від 23.08.2023 № 368, ні в наказі від 12.09.2023 № 401 на зазначений пункт не посилався; позивачу було відомо, що в разі не обрання ним посади, після закінчення двомісячного перебування у розпорядженні його буде звільнено; твердження позивача стосовно того, що з ним не проводилась індивідуальна бесіда, не відповідає дійсності, оскільки позивач відмовився від проведення бесіди; посада заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області є вищою за посаду заступника начальника центру з оперативного реагування МРЦ ШР ДСНС України; твердження позивача щодо його переважного права на призначення на посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області у зв`язку із його незаконним звільненням помилкове, оскільки у випадку позивача подібне призначення має відбуватися в тому підрозділі з якого його було звільнено; позивач свідомо ухилявся та не виявляв бажання в подальшому проходити службу в ГУ ДСНС України у Луганській області.

Своєю чергою, позивач надав відповідь на відзив, а також пояснення, у яких зазначає, що звернення ГУ ДСНС України у Луганській області до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі ДСНС України) щодо направлення у розпорядження підготовленого фахівця не передбачено Положенням № 593. Більше того, з позивачем не відбулись заходи щодо погодження про переведення у розпорядження іншого керівництва, а також переведення здійснено без відповідного припису тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ ДСНС України у Луганській області щодо переведення. На переконання позивача, оскільки він направлений з розпорядження начальника МРЦ ШР ДСНС України у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області саме для подальшого проходження служби, то підлягають застосуванню приписи п. 78 та абз. 2 п. 184 Положення № 593. Також позивач вказує, що запропоновані йому посади були нижчими за посаду, яку він займав до звільнення. Крім того, посилання відповідача на лист від 23.08.2023 з переліком запропонованих посад, є безпідставним, оскільки позивача з цим листом не ознайомлено. Також позивач зазначає, що його не ознайомили з наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.07.2023 № 305 «Про кадрові питання», яким затверджені його службові обов`язки. Окрім того, визначені службові обов`язки не можливо було б виконувати без відповідної перепідготовки та отримання відповідних допусків. Позивач наголошує, що відповідач безпідставно посилається на акт про відмову від проведення бесіди, оскільки такий акт складений у день звільнення позивача та не містить дати і підписів уповноважених осіб, що свідчить про фальсифікацію такого акту.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому наголошує, що відповідно до абз. 13 п. 31 Положення № 593 визначено право керівника здійснювати добір кадрів; проведення попередньої співбесіди у зв`язку із направленням особи рядового і начальницького складу до несення служби в місця визначені інтересами служби жодним законодавчим актом не передбачено; припис про направлення (переведення тощо) виготовляється органом служби цивільного захисту, з якого особа вибуває, тому це компетенція керівника попереднього місця несення служби позивача; положення п. 78 та абз. 2 п. 178 Положення № 593 до позивача не застосовуються, адже позивача поновили на службі у розпорядженні начальника МРЦ ШР ДСНС України, тому зазначені норми мали бути застосовані до позивача з боку керівника попереднього місця несення служби позивача; запропоновані ГУ ДСНС України у Луганській області вакантні посади відповідають освіті, спеціальності та фаху позивача, крім того, рівнозначна посада відповідно до тарифного розряду позивача відсутня в штатному розписі ГУ ДСНС України у Луганській області; позивачу визначено місце несення служби та уповноважено особу на затвердження службових обов`язків; думка представника позивача щодо необхідності наявності у позивача допуску до державної таємниці, документів, що підтверджують проходження підготовки або ж перепідготовки, помилкова та не обґрунтована, оскільки певні категорії завдань (розроблення (уточнення) розрахунків сил і засобів тощо) не вимагає доступу до державної таємниці, окрім того, підготовка чи перепідготовка за певними категоріями посад до позивача відношення не має, з огляду на його досвід за відповідними напрямками діяльності; визначення п. 173 Положення № 593 у наказі від 23.08.2023 від № 368 відбулось з технічної помилки; оскільки позивач прибув до ГУ ДСНС України у Луганській області із розпорядження начальника МРЦ ШР ДСНС України після поновлення на службі у розпорядженні начальника МРЦ ШР ДСНС України на підставі постанови Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 640/8027/19, то під час звільнення застосовано норму пп. 4 п. 176 Положення № 593; повідомленням ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 позивача планувалось проінформувати про наявні посади станом на день звільнення та провести бесіду при звільненні, проте, позивач, від визначених чинним законодавством процедур, що передують звільненню, відмовився; п. 84 Положення № 593 керівника, в розпорядженні якого перебуває особа, наділено повноваженнями на її звільнення.

У чергове судове засідання, призначене на 31.01.2024, з`явився позивач та його представник, які підтримали свої вимоги щодо позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не прибув.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Суд встановив, що з 2015 року ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника центру з оперативного реагування МРЦ ШР ДСНС України.

Позивач на виконання постанови Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 640/8027/19 поновлений на службі цивільного захисту у розпорядженні начальника МРЦ ШР ДСНС України з 04 квітня 2019 року відповідно до наказу № 126 від 07.03.2023.

Листом від 12.06.2023 № 5701- 2214//5707/01 відповідач звернувся до ДСНС України про направлення у розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ ДСНС України у Луганській області підготовленого фахівця за напрямком реагування у зв`язку із службовою необхідністю.

Наказом ДСНС від 21.06.2023 № 379 зараховано у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 .

23 червня 2023 позивач прибув за тимчасовим місцем знаходження ГУ ДСНС України у Луганській області, про що рапортом доповів тимчасово виконуючому обов`язки начальника ГУ ДСНС України у Луганській області та зауважив про свою незгоду із наказом МРЦ ШР ДСНС України від 21.06.2023 № 330 та приписом від 21.06.2023 № 7901-1366/7906.

23.06.2023 ГУ ДСНС України у Луганській області видано наказ № 279 о/с «Про кадрові питання», яким позивача зараховано у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області.

26 червня 2023 року ГУ ДСНС України у Луганській області запропоновано позивачу наявні вакантні посади в структурних та підпорядкованих підрозділах відповідно до кваліфікації та досвіду роботи. Позивач від запропонованих посад відмовився.

Наказом Головного управління від 12.07.2023 № 305 позивачу визначено місце несення служби, від ознайомлення з яким позивач відмовився, про що складено акт від 13.07.2023.

ГУ ДСНС України у Луганській області 13.07.2023 затверджено службові обов`язки підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , від ознайомлення з яким позивач відмовився, про що складено відповідний акт.

17 серпня 2023 року позивачу повідомлено про закінчення двомісячного терміну перебування у розпорядженні 23.08.2023 та про необхідність вирішення питання про подальше проходження служби, а також запропоновано наявні вакантні посади, від ознайомлення з яким позивач відмовився, про що складено відповідний акт.

17.08.2023 позивач звернувся із рапортом до т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Луганській області вважаючи, що запропоновані посаді не відповідають його кваліфікації та досвіду роботи та проханням призначення на посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області. У відповідь відповідач листом від 22.08.2023 повідомив, що позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам до вказаної посади.

23.08.2023 ГУ ДСНС України у Луганській області видано наказ № 368 «Про звільнення зі служби цивільного захисту ОСОБА_1 », відповідно до якого підполковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника центру з оперативного реагування Мобільного рятувального центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій, який зарахований у розпорядження начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, звільнено відповідно до пункту 173, підпункту 4 пункту 176 Положення № 593. Виключено з кадрів ДСНС України, зі списків особового складу Головного управління та знято з усіх видів забезпечення з 23 серпня 2023 року та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.

Крім цього, 12.09.2023 ГУ ДСНС України у Луганській області видано наказ № 401 «Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 № 368», яким зроблено перерахунок невикористаних відпусток, грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку та одноразової грошової допомоги.

Позивач, вважаючи наказ ГУ ДСНС України у Луганській області № 368 від 23.08.2023 та наказ № 401 від 12.09.2023 незаконними, та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства України, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані з функціонуванням державної системи цивільного захисту врегульовані Кодексом цивільного захисту від 02 жовтня 2012 року №5403-VI (далі - КЦЗ).

Частиною першою статті 101 КЦЗ передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини першої статті 99 КЦЗ до персоналу (кадрів) органів управління та сил цивільного захисту належать особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, державні службовці та інші працівники, з якими укладається трудовий договір.

Порядок проходження служби цивільного захисту регулюється Положенням №593.

Відповідно до пункту 3 Положення № 593 особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.

Згідно з пунктом 57 Положення № 593 посади, на які призначаються особи рядового і начальницького складу, та відповідні їм спеціальні звання служби цивільного захисту визначаються штатом (штатним розписом).

Відповідно до пункту 58 Положення № 593 перелік посад, що підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу, та перелік посад для призначення (звільнення) осіб рядового і начальницького складу (далі - номенклатура посад) визначаються ДСНС.

Згідно з підпунктами 2, 3 пункту 63 Положення №593 призначення осіб рядового і начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється: на рівнозначні посади: - в інтересах служби для більш доцільного використання за фахом чи досвідом практичної роботи; у разі проведення планової заміни, ротації кадрів; за особистим проханням з урахуванням ділових і особистих якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів; за сімейними обставинами; за станом здоров`я - на підставі висновку центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС; - на нижчі посади: у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів; за станом здоров`я - на підставі висновку центральної лікарсько-експертної комісії ДСНС; з урахуванням ділових і особистих якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи - за результатами атестації; за особистим проханням; у порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 64 Положення №593 призначення з вищих посад на нижчі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів здійснюється прямими начальниками у межах наданих їм прав щодо призначення на посади за умови відсутності можливості призначити особу рядового і начальницького складу на рівнозначну посаду в цьому ж органі чи підрозділі цивільного захисту.

Відповідно до пункту 78 Положення №593 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу або переведення на іншу посаду такі особи підлягають поновленню на посаді, яку займали раніше, або призначенню на іншу рівнозначну посаду.

Перевіряючи в межах встановлених фактичних обставин справи, чи відповідало звільнення позивача зазначеним вимогам Положення № 593, суд виходить з такого.

Наказом від 23.08.2023 № 368 позивача звільнено зі служби цивільного захисту на підставі п. 173, пп. 4 п. 176 Положення № 593.

Підпунктом 4 пункту 176 Положення № 593 передбачено, що контракт про проходження служби цивільного захисту припиняється (розривається), а особи рядового і начальницького складу звільняються із служби цивільного захисту у зв`язку із скороченням штатів - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового і начальницького складу попереджаються за два місяці.

Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 106 Кодексу цивільного захисту України.

Як зазначалось, позивач на виконання постанови Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 640/8027/19 поновлений на службі цивільного захисту у розпорядженні начальника МРЦ ШР ДСНС України з 04 квітня 2019 року відповідно до наказу № 126 від 07.03.2023.

Згідно з листом МРЦ ШР ДСНС України від 12.06.2023 № 7901-1313/7906 МРЦ ШР ДСНС України, з метою подальшого проходження позивачем служби, пропонував останньому вакантні посади (як нижчі, так і вищі), однак позивач від вільних посад відмовився.

23.06.2023 позивача зараховано у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області, зокрема, на підставі наказу № 279 о/с «Про кадрові питання».

Враховуючи вказані обставини, позивач станом на день звільнення контракт ані з МРЦ ШР ДСНС України, ані з ГУ ДСНС України у Луганській області не укладав.

Матеріали справи свідчать, що після прибуття позивачем до місцезнаходження ГУ ДСНС України у Луганській області, відповідач здійснював заходи щодо повідомлення позивача про наявні вакантні посади в структурних та підпорядкованих підрозділах відповідно до кваліфікації та досвіду роботи позивача. Однак, позивач від запропонованих вакансій відмовився.

Зокрема, 17 серпня 2023 року позивачу повідомлено про закінчення двомісячного терміну перебування у розпорядженні начальника ГУ ДСНС України у Луганській області 23.08.2023 та про необхідність вирішення питання про подальше проходження служби, а також запропоновано наявні вакантні посади, від ознайомлення з яким позивач відмовився, про що складено відповідний акт.

За правилами пункту 79 Положення № 593 особа рядового і начальницького складу для вирішення питання щодо подальшого проходження служби може бути звільнена із займаної посади із зарахуванням у розпорядження керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту, зокрема, в разі ліквідації (розформування, реорганізації) органу чи підрозділу цивільного захисту, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційно-штатних заходів, якщо до кінця встановленого строку проведення таких заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених осіб рядового і начальницького складу, - до двох місяців.

Відповідно до пункту 84 Положення № 593 у разі коли після закінчення строку перебування особи рядового і начальницького складу у розпорядженні керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту не вирішено питання подальшого проходження нею служби, така особа звільняється із служби цивільного захисту.

Оскільки позивача поновлено в розпорядженні керівника МРЦ ШР ДСНС України за рішенням суду, у тому числі після проведення організаційно-штатних заходів, та у подальшому переведено в розпорядження керівника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області, то термін його перебування в розпорядженні не може перевищувати двох місяців.

Отже, враховуючи, що після закінчення двомісячного строку перебування у розпорядженні начальника ГУ ДСНС України у Луганській області питання щодо подальшого проходження позивачем служби цивільного захисту не вирішено, відповідач обґрунтовано звільнив позивача, застосувавши положення пп. 4 п. 176 Положення № 593.

Щодо звільнення позивача на підставі п. 173 Положення № 593, суд зазначає, що цей пункт, який передбачав порядок звільнення осіб рядового і начальницького складу із служби цивільного захисту, виключено на підставі Постанови КМ України № 468 від 09.05.2023, тому станом на час прийняття спірного наказу від 23.08.2023 був нечинним та не міг бути застосований.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованим твердження відповідача про допущену технічну помилку під час складання відповідальною особою витягу зі спірного наказу. На переконання суду, допущений недолік не може слугувати безумовною підставою для скасування спірного наказу.

Що стосується доводів позивача про те, що ГУ ДСНС України у Луганській області порушило п. 185 Положення № 593, адже не мало повноважень видавати наказ на звільнення зі служби цивільного захисту, оскільки посада позивача не віднесена до його номенклатури посад, то суд вважає їх необґрунтованими, з тих підстав, що у цьому випадку позивача поновлено не на посаді заступника начальника МРЦ ШР ДСНС України, а саме в розпорядженні керівника МРЦ ШР ДСНС України. Натомість, приписами п. 84 Положення № 593 керівника, в розпорядженні якого перебуває особа, наділено повноваженнями на її звільнення.

Твердження позивача щодо того, що з ним не проводилась індивідуальна бесіда, не відповідає дійсності, оскільки позивач відмовився від проведення бесіди, про що складено акт від 23.08.2023.

Не заслуговує на увагу аргумент позивача про те, що подання начальника управління персоналу ГУ ДСНС України у Луганській області ОСОБА_2 , на підставі якого прийнято спірний наказ № 368 від 23.08.2023, складено з порушеннями, а саме: відсутній висновок лікарсько-експертної комісії та висновок атестаційної комісії, оскільки відповідно до вимог ч.ч. 11-12 ст. 117 Кодексу цивільного захисту України проведення лікарсько-експертної комісії передбачає можливу наявність в особи протипоказань для проходження служби, натомість позивач відмовився проходити службу цивільного захисту в ГУ ДСНС України у Луганській області, про що свідчить його неодноразова відмова від запропонованих посад. Окрім того, в аркуші бесіди передбачено повідомлення позивача про необхідність проходження ЛЕК в разі виявлення бажання подальшого проходження служби в ГУ ДСНС України у Луганській області.

Щодо доводів позивача про те, що відповідач, всупереч приписів Положення № 593, не запропонував позивачу посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області, суд зазначає таке.

Матеріали справи свідчать, що з 2015 року позивач займав посаду заступника начальника центру з оперативного реагування МРЦ ШР ДСНС України.

Тобто, кваліфікація і досвід роботи позивача пов`язані із напрямком реагування на надзвичайні ситуації.

Крім того, відповідно до наказу МВС від 06.03.2018 № 179 тарифний розряд за посадою позивача складає від 38 до 40 з відрахуванням 3 відсотки.

Згідно з наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 17.06.2022 № НС-429 до обов`язків заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області віднесені такі напрямки: служба безпеки дорожнього руху, фінансове забезпечення, медичне забезпечення, тощо, що до обов`язків заступника начальника центру з оперативного реагування МРЦ ШР ДСНС України відношення не має, що свідчить про відсутність належного досвіду у позивача за відповідним напрямком служби.

Більше того, відповідно до Наказу МВС від 06.03.2018 № 179 тарифний розряд за посадою заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області складає 54 з відрахуванням 3 відсотки.

Враховуючи зазначене, посада заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області є вищою за посаду заступника начальника МРЦ ШР ДСНС України, тому правові підстави пропонувати позивачу посаду заступника начальника ГУ ДСНС України у Луганській області у відповідача були відсутні.

Що стосується доводів позивача про те, що Положенням № 593 не передбачено звернення ГУ ДСНС України у Луганській області до Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо направлення у розпорядження підготовленого фахівця, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до абз. 13 п. 31 Положення № 593 особи рядового і начальницького складу зобов`язані звертатись із службових питань до свого безпосереднього керівника.

Положенням про ГУ ДСНС України у Луганській області (стор 11 абз. 6), затвердженим наказом ДСНС 04.02.2013 № 3 (в редакції наказу ДСНС від 12.11.2018 № 661) визначено право керівника, або особи, на яку покладено виконання функцій, здійснювати добір кадрів.

Отже, т.в.о. начальника ГУ ДСНС України у Луганській області ОСОБА_3 , звертаючись до голови ДСНС України ОСОБА_4 з листом від 12.06.2023 № 5701- 2214//5707/01 про направлення у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області підготовленого фахівця за напрямком реагування у зв`язку із службовою необхідністю, діяв в межах чинного законодавства України.

Доводи позивача про не погодження з ним переведення у розпорядження іншого керівництва є безпідставними, оскільки абзацом 3 пункту 31 Положення № 593 визначено, що особі начальницького складу служби цивільного захисту зобов`язані проходити службу цивільного захисту в тих органах і підрозділах цивільного захисту і в тих місцях, де це викликано інтересами служби, що зумовлює відсутність необхідного попереднього погодження місця служби з особою рядового і начальницького складу служби цивільного захисту. Окрім того, позивач не зазначає, які приписи Положення № 593 порушені відповідачем в частині не проведення попередньої співбесіди у зв`язку із направленням особи начальницького складу до несення служби в місця визначені інтересами служби.

Посилання позивача на те, що його переведення здійснено без відповідного припису тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУ ДСНС України у Луганській області суд до уваги не бере, з тих підстав, що припис про направлення (переведення тощо) виготовляється органом служби цивільного захисту, з якого особа вибуває, тобто з попереднього місця несення служби позивача. У матеріалах справи знаходиться припис МРЦ ШР ДСНС України № 7901-1366/7906 від 21.06.2023, яким позивачу запропоновано вибути у розпорядження начальника ГУ ДСНС України у Луганській області для подальшого проходження служби.

Щодо доводів позивача про незастосування відповідачем положень п. 78 та абз. 2 п. 184 Положення № 593 до позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 78 Положення № 593 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу або переведення на іншу посаду такі особи підлягають поновленню на посаді, яку займали раніше, або призначенню на іншу рівнозначну посаду.

Згідно з абз. 2 п. 184 Положення № 593 у разі визнання рішення про дострокове розірвання контракту незаконним особи рядового і начальницького складу поновлюються на посадах, які займали раніше, або на рівнозначних посадах з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків.

Оскільки позивача поновили на службі у розпорядженні начальника МРЦ ШР ДСНС України, то зазначені норми можуть бути застосовані до позивача з боку керівника попереднього місця несення служби позивачем, отже доводи в цій частині є необґрунтованими.

Посилання позивача на те, що його не ознайомлено листом від 23.08.2023, яким пропонувався перелік вакантних посад, є безпідставним, оскільки позивач відмовився від ознайомлення вказаного листа, про що свідчать підписи відповідальних посадових осіб у цьому листі.

Твердження позивача про не ознайомлення його з наказом ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.07.2023 № 305 «Про кадрові питання», яким затверджені службові обов`язки позивача, є безпідставним, адже згідно з актом від 13.07.2023 позивач відмовився знайомитись з вказаним наказом.

З огляду на викладене, наказ про звільнення позивача зі служби прийнятий відповідачем на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавством, отже суд не знаходить підстав для поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення за час перебування у вимушеному прогулі.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу «Про внесення змін до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 № 368», виданий ГУ ДСНС України у Луганській області від 12.09.2023, суд зазначає таке.

Наказом «Про звільнення зі служби цивільного захисту ОСОБА_1 » № 368, виданий ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023, зокрема визначено:

щорічну основну відпустку за 2019, 2020, 2021, 2023 роки позивач не використав;

виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2019, 2020, 2021, 2023 роки у кількості 180 календарних днів;

виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 26 років.

У подальшому, наказом № 401 від 12.09.2023 внесені зміни до наказу ГУ ДСНС України у Луганській області від 23.08.2023 № 368, згідно з яким замінено:

слова та цифри: «Щорічну основну відпустку за 2019, 2020, 2021, 2023 роки не використав» словами та цифрами «Щорічну основну відпустку за 2020, 2021, 2023 роки не використав»;

слова та цифри «грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2019, 2020, 2021, 2023 роки у кількості 180 календарних днів» словами та цифрами «грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2020, 2021, 2023 роки у кількості 135 календарних днів»;

слова та цифри «одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 26 років» словами та цифрами «одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за 26 років, з урахуванням виплаченої суми грошової допомоги під час попереднього звільнення зі служби у розмірі 180181,050 грн».

Судом встановлено, що у зв`язку із звільненням позивача, з метою проведення повного розрахунку при звільненні відповідно до вимог чинного законодавства України, ГУ ДСНС України у Луганській області звернулось до МРЦ ШР ДСНС України з листом від 25.08.2023 № 5701-3151/5705 про розміри виплаченого грошового забезпечення під час звільненні зі служби.

Своєю чергою, МРЦ ШР ДСНС України повідомило, що при звільненні позивачу виплачено:

компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік у кількості 45 календарних днів у сумі 27740,15 грн;

одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 21 рік у сумі 180181,05 грн.

Водночас, відповідно до п. 14 розділу XХVІІ Інструкції, затвердженої наказом МВС від 20.07.2018 № 623, особам рядового і начальницького складу, яких звільнено зі служби, а потім поновлено на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу із дня звільнення виплачується за посадою, з якої їх звільнено. Виплачена під час попереднього звільнення зі служби цим особам грошова допомога при звільненні зі служби підлягає заліку за рахунок суми, що належить їм до виплати за вимушений прогул, а в частині, яка перевищує цю суму, - заліку за рахунок суми грошової допомоги, належної до виплати при подальшому звільненні зі служби.

Станом на дату звернення сума виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з МРЦ ШР ДСНС України за вимушений прогул не підлягала.

У зв`язку із викладеним, ГУ ДСНС України у Луганській області правильно внесені відповідні зміни до Наказу від 23.08.2023 № 368.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є правомірними та скасуванню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування спірних наказів, то підстави для їх задоволення також відсутні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Виходячи з викладеного та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно із частиною першою статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 22 березня 2024 р.