Справа № 500/850/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/850/24

22 березня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Печінку Павла Володимировича звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 27.02.2024 (а.с.54), просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №84 від 07.09.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №84 від 25.01.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до загального страхового стажу період військової служби з 19.11.1986 по 22.12.1988; до пільгового страхового стажу періоди роботи на посаді тракториста в ТзОВ Україна із 01.01.1993 по 30.12.2003; в приватній сільськогосподарській агрофірмі Нічлава із 01.02.2004 по 30.06.2004; в СФГ Василик із 04.07.2004 по 01.12.2010, із 11.07.2011 по 30.11.2011, із 02.05.2012 по 30.11.2012, із 03.06.2013 по 05.12.2013, із 25.04.2014 по 10.12.2015, із 18.02.2016 по 27.12.2016, із 30.05.2017 по 23.10.2018, із 31.01.2019 по 30.11.2019, із 04.03.2020 по 20.11.2020, із 07.04.2021 по 30.11.2021, із 02.03.2022 по 14.11.2022; та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із 27.06.2023.

В обґрунтування позову вказано, що позивач 17.08.2023 звернувся до Гусятинського відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що його загальний страховий стаж становить 36 років 5 місяців 26 днів, з яких більше 20 років пільгового стажу за період роботи на посадах тракториста-машиніста на виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Не отримавши відповіді на свою заяву, позивач повторно звернувся з відповідними заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 30.08.2023 та від 18.01.2024. За результатами розгляду заяв отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №84 від 07.09.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №84 від 25.01.2024, якими ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії. З вказаних рішень вбачається, що позивачу зараховано 29 років 10 місяців 21 день загального страхового стажу, із якого пільговий стаж склав 01 рік 06 місяців 02 дні.

Позивач стверджує, що відповідачами неправомірно не зараховано до загального страхового стажу період проходження позивачем військової служби з 19.11.1986 по 22.12.1988 (з підстави неякісних записів у військовому квитку серії НОМЕР_1 ); не зараховано до пільгового страхового стажу період роботи в ТзОВ «Україна» трактористом із 01.01.1993 по 30.12.2003; період роботи в приватній сільськогосподарській агрофірмі «Нічлава» трактористом із 01.02.2004 по 30.06.2004; період роботи в СФГ «Василик» на посаді тракториста із 04.07.2004 по 01.12.2010, із 11.07.2011 по 30.11.2011, із 02.05.2012 по 30.11.2012, із 03.06.2013 по 05.12.2013, із 25.04.2014 по 10.12.2015, із 18.02.2016 по 27.12.2016, із 30.05.2017 по 23.10.2018, із 31.01.2019 по 30.11.2019, із 04.03.2020 по 20.11.2020, із 07.04.2021 по 30.11.2021, із 02.03.2022 по 14.11.2022; не зараховано до страхового стажу половину періоду роботи позивача в СФГ «Василик» із 19.07.2004 по 31.05.2006 із мотивів сплати роботодавцем єдиного соціального внеску лише за 15 днів щомісячно.

Позивач не погоджується з такими рішеннями органів Пенсійного фонду, зазначає, що надав відповідачам свою трудову книжку, яка містить повну інформацію щодо його трудової діяльності за період з 1983 по 2022 рік, а тому загальний та пільговий страховий стаж позивача має обраховуватись саме за записами трудової книжки незалежно від наявності незначних, формальних недоліків при її заповненні.

Вказує, що недоліки записів у трудовій книжці, архівних довідках, військовому квитку не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у книжці чи довідці. Перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Щодо не зарахування відповідачами до страхового стажу половину періоду роботи позивача в СФГ «Василик» із 19.07.2004 по 31.05.2006 із мотивів сплати роботодавцем єдиного соціального внеску у меншому розмірі, то позивач, покликаючись на практику Верховного Суду, зауважує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Працівники не можуть відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

З огляду на викладене вважає, що оскаржувані рішення порушують його право на соціальний захист та просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 23.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надано відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 27.02.2024 прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог.

06.03.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому, серед іншого, вказано, що позивач 18.01.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та за розглядом заяви позивача 25.01.2024 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.

Зазначено, що головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Позивач звернувся із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу. Страховий стаж позивача становить 29 років 10 місяців 21 день, пільговий стаж 1 рік 6 місяців 2 дні.

До страхового стажу позивача не зараховано період проходження військової служби з 19.11.1986 до 22.12.1988, оскільки у військовому квитку від 17.11.1986 НОМЕР_2 дописано дату і місяць початку та закінчення проходження військової служби. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 17.05.2023 б/н, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, у органів Пенсійного фонду України відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки це буде втручанням в дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

З урахуванням вищенаведеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.60-64).

08.03.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та вказує, що надана позивачем до органів Пенсійного фонду довідка без номера від 17.05.2023 підписана лише головою СФГ «Василик», одночасно цією ж посадовою особою здійснено підпис у графі головний бухгалтер, однак підпис та прізвище начальника відділу кадрів, як передбачено додатком №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відсутній.

Крім того, у цій уточнюючій довідці не зазначено посилання на пункт 3 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. Наявність підпису тільки керівника підприємства, за відсутності підпису головного бухгалтера та начальника відділу кадрів у довідці без номера від 17.05.2023, слугує самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача з 04.07.2004 по 14.11.2022 до його пільгового стажу.

Відсутні також підстави зарахування до страхового (трудового) стажу періоду проходження позивачем військової служби з 19.11.1986 по 22.12.1988, оскільки до заяви про призначення пенсії не долучено довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для підтвердження проходження ним військової служби у вказаний період.

Таким чином, будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема, щодо порядку проведення призначення (перерахунку) пенсії та її виплати, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїх діях не вбачає та просить відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.70-72).

12.03.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій заперечує щодо викладених у відзиві на позовну заяву мотивів Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та вказує, що позивач надав відповідачу військовий квиток НОМЕР_2 , в якому чітко зазначено дати призову та демобілізації позивача із військової служби, а тому військовий квиток є достатнім документом для підтвердження загального страхового стажу.

Також стверджує, що позивач надав відповідачу довідку голови СФГ «Василик», якою той підтвердив, що в очолюваному ним фермерському господарстві відсутні посади головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, а тому у відповідній графі підписи виконані ним.

Покликання відповідача на те, що у довідці не зазначено посилання на пункт 3 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції вважає безпідставним, тому що бланк зазначеної довідки головою СФГ не затверджувався, не виготовлявся, а лише заповнювався.

Оскільки для набуття права на призначення пенсії визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у документах з місця роботи чи військової служби, вищевказані мотиви прийнятого рішення з посиланням на недоліки записів у військовому квитку та довідці з місця роботи, не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу позивачу (а.с.100-101).

14.03.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, обґрунтовані тими ж самими мотивами, що і попередньо подана відповідь на відзив від 12.02.2024 (а.с.106-107, 112-113).

19.03.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти позову заперечує та зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано період проходження військової служби з 19.11.1986 до 22.12.1988, оскільки у військовому квитку від 17.11.1986 НОМЕР_2 дописано дату і місяць початку та закінчення проходження військової служби. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 17.05.2023 б/н, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. В довідці не вказано посилання на пункт 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутній підпис та прізвище начальника відділу кадрів та не зазначено про безпосередню зайнятість заявника у виробництві сільськогосподарської продукції, довідка підписана однією особою за голову СФК «Василик» та головного бухгалтера.

У відзиві вказано, що страховий стаж позивача становить 29 років 10 місяців 21 день, пільговий стаж - 1 рік 6 місяців 2 дні, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до підпункту 3 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на вказане просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.117-119).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), досягнувши віку 55 років, 30.08.2023 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав відповідні документи на підтвердження пільгового стажу роботи (а.с.85 зворот - 86).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №84 від 07.09.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

У рішенні вказано, що вік заявника 55 років, страховий стаж особи становить 29 років 10 місяців 21 день. До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 19.11.1986 по 22.12.1988, оскільки у військовому квитку НОМЕР_2 дописано дату і місяць початку та закінчення проходження військової служби. Для зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби необхідно надати уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи.

Пільговий стаж особи становить 1 рік 6 місяців 2 дні. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 17.05.2023 б/н, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. В довідці не вказано посилання на пункт 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутній підпис та прізвище начальника відділу кадрів та не зазначено про безпосередню зайнятість заявника у виробництві сільськогосподарської продукції. Довідка від 17.05.20223 б/н підписана однією особою за голову СФК «Василик» та головного бухгалтера (а.с.29-30).

18.01.2024 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви додав відповідні документи, перелік який вказано в розписці-повідомленні (а.с.75, 75 зворот).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №84 від 25.01.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Зокрема, у рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 29 років 10 місяців 21 день. До страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 19.11.1986 по 22.12.1988, оскільки у військовому квитку від 17.11.1986 НОМЕР_2 дописано дату і місяць початку та закінчення проходження військової служби.

Пільговий стаж особи становить 1 рік 6 місяців 2 дні. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно довідки від 17.05.2023 б/н, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку №5, про що зазначено в рішенні про відмову від 07.09.2023. Актом перевірки від 25.10.2023 право підпису однією особою та безпосередню зайнятість заявника у виробництві сільськогосподарської продукції не підтверджено (а.с.31).

Позивач не погоджується з такими рішеннями суб`єктів владних повноважень, вважає їх протиправними та таким, що порушують його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Статтею 11 Закону №1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Так, відповідно до пункту 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

При цьому, як передбачено пунктом 1 статті 14 Закону №1058-IV, страхувальниками відповідно до цього Закону є: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

За змістом частин п`ятої та шостої статті 20 Закону №1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону є календарний місяць.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Аналогічні умови призначення пенсії трактористам-машиністам на пільгових умовах визначені пунктом в частини першої статті 13 Закону №1788-XII.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7. Так до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Трактористи-машиністи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених наведених вище умов. Трактористам-машиністам, постійно зайнятим на причіпних і стаціонарних установках і агрегатах, пенсії призначаються на загальних підставах. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Додатково в довідці наводяться такі відомості, зокрема, стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Також, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Предметом доказування у цій справі є наявність обставин, які підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди саме трактористом (трактористом-машиністом), тобто за професією і виконуваною роботою, що дають право на пенсію на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Судом встановлено, що позивач у період з 01.09.1983 по 17.07.1986 проходив навчання у Хоростківському СПТУ-27, здобувши професію тракториста-машиніста 3 класу, слюсаря другого розряду, що підтверджується копією диплома № НОМЕР_3 від 17.07.1986 (а.с.7).

Судом досліджено записи трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 НОМЕР_4 (а.с.29-37) щодо спірних періодів його роботи трактористом.

Розділ «Членство в колгоспі» :

Колгосп «Україна» (в подальшому КСП «Україна», ТзОВ «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна»):

12.07.1989, прийнятий на роботу в колгосп «Україна» шофером,

23.07.1997, членство в колгоспі припинено у зв`язку з реорганізацією КСП в ТзОВ,

23.07.1997, переведено на роботу у ТзОВ на посаду тракториста у зв`язку з реорганізацією КСП,

30.12.2003, звільнений з посади тракториста по статті 36 КЗпП України.

Запис про звільнення з ТзОВ «Україна» засвідчений підписом уповноваженої особи та скріплений печаткою підприємства (а.с.9).

Приватна сільськогосподарська агрофірма «Нічлава»:

01.02.2004, прийнятий на роботу трактористом,

30.06.2004, звільнений з роботи по статті 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Запис про звільнення з Приватної сільськогосподарської агрофірми «Нічлава» засвідчений підписом уповноваженої особи та скріплений печаткою підприємства (а.с.9 зворот).

Розділ Відомості про роботу:

Селянське фермерське господарство «Василик»:

04.07.2004 прийнятий на роботу трактористом,

01.12.2010 звільнений з роботи за згодою сторін,

11.07.2011 прийнятий на посаду тракториста-комбайнера,

30.11.2011 звільнений з роботи за згодою сторін,

02.05.2012 прийнятий на посаду тракториста-комбайнера,

30.11.2012 звільнений з роботи за згодою сторін,

03.06.2013 прийнятий на посаду тракториста-комбайнера,

05.12.2013 звільнений з роботи за згодою сторін,

25.04.2014 прийнятий на посаду тракториста,

10.12.2014 звільнений з роботи за згодою сторін,

13.01.2015 прийнятий трактористом,

31.10.2015 звільнений з роботи за згодою сторін,

18.02.2016 прийнятий трактористом,

27.12.2016 звільнений з роботи згідно поданої заяви,

30.05.2017 прийнятий трактористом-комбайнером,

23.10.2018 звільнений з роботи за згодою сторін,

31.01.2019 прийнятий трактористом-комбайнером,

30.11.2019 звільнений з роботи за згодою сторін,

04.03.2020 працевлаштовано трактористом-машиністом,

20.11.2020 звільнений з роботи за згодою сторін,

07.04.2021 прийнятий на роботу трактористом-машиністом,

30.11.2021 звільнений з роботи за згодою сторін,

02.03.2022 прийнятий на роботу трактористом-машиністом,

14.11.2022 звільнений з роботи за згодою сторін.

Записи про звільнення з Селянського фермерського господарства «Василик» засвідчені підписом уповноваженої особи та скріплені печаткою підприємства (а.с.9 зворот-14).

У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звертає увагу, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_4 не містить дати її заповнення.

З цього приводу суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (запис №1 датований 12.07.1989), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийняття на роботу (пункт 2.2 Інструкції №162).

До трудової книжки, зокрема, вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Згідно з пунктом 2.10 вищевказаної Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.11 Інструкції № 162).

Суд зазначає, що дійсно на титульній сторінці трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_4 відсутня дата її заповнення, а відтиск печатки підприємства, у якому вперше заповнювалася трудова книжка, є нечітким (а.с.9).

Поряд з цим суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21.02.2018 (справа №687/975/17), від 23.04.2019 (справа №593/1452/16-а), від 30.09.2021 (справа №300/860/17), висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, суд не вбачає підстав для неврахування записів трудової книжки позивача НОМЕР_4 для підтвердження спірних періодів його роботи.

На підтвердження виконання встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі «Україна» (в подальшому Колективне сільськогосподарське підприємство «Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна») позивачем до матеріалів позову надано архівну довідку про трудовий стаж від 30.03.2023 №212, видану комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради», з якої вбачається, що у документах архівного фонду ТзОВ «Україна» м. Копичинці Гусятинського району містяться відомості про роботу у колгоспі «Україна», селянській спілці «Україна», ТзОВ «Україна» м. Копичинці Гусятинського району ОСОБА_1 на посаді тракториста у період 1993-2000 років, та про вироблення ним встановленого мінімуму людиноднів у цей період, що також відображено у наданій копії книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника (а.с.15, 16).

В архівній довідці про заробітну плату від 30.03.2023 №212, виданій комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради» відображено відомості про заробітну плату позивача в селянській спілці «Україна», ТзОВ «Україна» у період 1993-2000 років (а.с.17).

В архівній довідці про трудовий стаж від 30.03.2023 №216 та архівній довідці про заробітну плату від 30.03.2023 №217, виданих комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради», зазначено відомості про кількість відпрацьованих позивачем людиноднів та заробітну плату у ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна» м. Копичинці Гусятинського району у період 2001-2003 років (а.с.20, 21).

Такі ж відомості про виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві у спірний період 1993-2003 років відображено у трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с.11).

Також в трудовій книжці міститься інформація про трудову участь позивача в колективному господарстві за 2004 рік у Приватній сільськогосподарській агрофірмі «Нічлава» (а.с.11 зворот).

Отже, працевлаштування позивача за посадою тракториста (тракториста-машиніста) у спірні періоди роботи в колгоспі «Україна» (в подальшому КСП «Україна», ТзОВ «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна») підтверджене відповідними записами у трудовій книжці та архівними довідками.

Позивач просить зарахувати до пільгового страхового стажу період роботи на посаді тракториста в ТзОВ «Україна» з 01.01.1993 по 30.12.2003, оскільки з архівної довідки про трудовий стаж та з книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді тракториста із 1993 року, точної дати початку роботи довідка не містить, тому позивач вважає такою датою 01.01.1993.

Поряд з цим суд звертає увагу, що відповідно до пункту 27 Порядку №637 у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Також з розрахунку стажу позивача, наданого органами Пенсійного фонду, судом встановлено, що певні періоди роботи ОСОБА_1 з 1999 по 2003 роки вже зараховано до його стажу на посаді тракториста-машиніста (а.с.44).

Відтак до пільгового страхового стажу позивача належить зарахувати період його роботи на посаді тракториста в колгоспі «Україна» (в подальшому КСП «Україна», ТзОВ «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна») з 01.07.1993 по 30.12.2003, крім періодів, які вже зараховано органами Пенсійного фонду.

Що стосується періодів роботи ОСОБА_1 у Селянському фермерському господарстві «Василик», то до органів Пенсійного фонду та до матеріалів справи позивачем надано довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.05.2023 б/н, видана головою Селянського фермерського господарства «Василик». У довідці вказано про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Селянському (фермерському) господарстві «Василик» і за період з 04.07.2004 по 01.12.2010, з 11.07.2011 по 30.11.2011, з 02.05.2012 по 30.11.2012, з 03.06.2013 по 05.12.2013, з 25.04.2014 по 10.12.2014, з 13.01.2015 по 31.10.2015, з 18.02.2016 по 27.12.2016, з 01.06.2017 по 23.10.2018, з 01.02.2019 по 30.11.2019, з 04.03.2020 по 20.11.2020, з 07.04.2021 по 30.11.2021,з 02.03.2022 по 14.11.2022 був зайнятий у вирощуванні сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві за професією, посадою тракторист-машиніст. Підстава видачі довідки: книги реєстрації наказів та наказів по особовому складу (а.с.22).

Однак до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 17.05.2023 б/н, оскільки, як стверджують відповідачі та зазначено в оскаржуваних рішеннях, довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. У довідці не вказано посилання на пункт 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відсутній підпис та прізвище начальника відділу кадрів та не зазначено про безпосередню зайнятість заявника у виробництві сільськогосподарської продукції. Довідка підписана однією особою за голову СФК «Василик» та головного бухгалтера.

З цього приводу суд зазначає, що у довідці про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.05.2023 б/н, виданій головою Селянського фермерського господарства «Василик», вказані конкретні періоди, у які ОСОБА_1 був зайнятий у вирощуванні сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві за професією тракторист-машиніст. Є посилання на первинні документи, на підставі яких видана довідка - книги реєстрації наказів та наказів по особовому складу (а.с.22).

Щодо тверджень відповідачів, що довідка підписана однією особою за голову СФГ «Василик» та головного бухгалтера, то слід вказати, що за змістом довідки від 07.02.2024, виданої головою СФГ «Василик», обов`язки головного бухгалтера СФГ «Василик» виконує голова ОСОБА_2 (а.с.23).

Також суд критично оцінює вказівку відповідачів на те, що обов`язковим для прийняття довідки до уваги органами Пенсійного фонду є необхідність її підписання начальником відділу кадрів, оскільки такий недолік ніяким чином не впливає на можливість зарахування спірних періодів до пільгового стажу, відповідачами не оспорюються інші відомості, вказані у довідці, зокрема, щодо періодів роботи працівника. Вказана довідка про підтвердження пільгового стажу ОСОБА_1 на посаді тракториста мала бути взята до уваги органами Пенсійного фонду при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах заявнику.

Суд зазначає, що з 01.01.2004 набрали чинності положення Закону №1058-ІV і саме з цього часу законом передбачено обчислення пенсій за віком за даними, накопиченими на кожну застраховану особу в електронних базах даних системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України відповідно до звітів роботодавців, а саме за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Постанови № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Отже, для підтвердження страхового стажу з 01.01.2004 органами пенсійного фонду обов`язково використовуються дані Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з відомостями щодо сплати страховий внесків.

Судом досліджено довідку форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У ній наявні відомості про частково сплачені страхові внески за позивача у спірні періоди 2004-2022 років (а.с.96-99). З розрахунку стажу позивача вбачається, що періоди його роботи в приватній сільськогосподарській агрофірмі Нічлава у 2004 році та в СФГ Василик у 2004-2022 роках частково зараховані до його загального страхового стажу пропорційно до сплачених страхових внесків роботодавцями (а.с.44).

Разом з тим, ці періоди не зараховані до пільгового страхового стажу, а окрім того, позивач вважає, що такі мають бути зараховані незалежно від сплати страхових внесків, вказуючи, що особа не може нести відповідальність за несвоєчасну сплату страхових внесків роботодавцем.

Як встановлено судом, зазначені періоди не зараховані повністю до страхового стажу позивача, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків. Відсутність відомостей про сплату страхових внесків за застраховану особу після 01.01.2004 у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування впливає на підтвердження страхового стажу особи.

Оскільки у спірні періоди 2004-2022 років позивач працював у приватній сільськогосподарській агрофірмі Нічлава та в СФГ Василик, то страхові внески за цей час відповідно до вищевказаного механізму законодавчого регулювання мали сплачувати за застраховану особу ці юридичні особи роботодавці позивача.

У довідці форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2004-2022 роки наявні відомості про виплачену заробітну, про сплачені страхові внески сільськогосподарською агрофірмою Нічлава у 2004 році та СФГ Василик за 2004-2022 роки та кількість днів трудових відносин (відображено в окремі періоди по кілька днів або лише половину днів за кожен з місяців). Відповідні періоди зараховані до страхового стажу позивача пропорційно до виплаченої заробітної плати, кількості відпрацьованих днів та сплачених страхових внесків.

Оскільки не всі періоди з 2004 року по 2022 рік містять нарахування заробітної плати в повному обсязі і, відповідно, кількість днів трудових відносин позивача повний місяць, тому й до страхового стажу зараховані лише кількість днів пропорційно до суми заробітку для нарахування пенсії, тобто з якої сплачено страхові внески (а.с.138-141).

При цьому жодних відомостей про те, що позивачу у спірні періоди нараховувалася заробітна плата за повний місяць, проте з такої заробітної плати роботодавцями не сплачувалися страхові внески позивач разом з заявами про призначення пенсії, поданими до територіальних органів Пенсійного фонду України, не подавав, а так само суду. Тож позивач голослівно заявляє про заборгованості роботодавців по сплаті страхових внесків в позовній заяві без жодного документального підтвердження таких обставин.

Натомість відомості довідки форми ОК-5 з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 свідчать про протилежні висновки: страхові внески сплачені пропорційно до нарахованої і виплаченої заробітної плати, яка виплачувалася в окремі періоди лише за половину місяця. Тому незалежно від перебування позивача у трудових відносинах, до страхового стажу, у тому числі й пільгового, за вимогами Закону №1058-ІV зараховується лише період пропорційно до сплачених страхових внесків, а також з урахуванням заборгованості по сплаті страхових внесків. Проте відсутність нарахування і сплати заробітної плати застрахованій особі за повний місяць, відсутність заборгованості роботодавця по сплаті страховий внесків є підставою не зараховувати позивачу повний місяць до страхового стажу.

При цьому позивач не позбавлений права надати в подальшому територіальним органам Пенсійного фонду України додаткові документи, передбачені Порядку №637 (у разі їх наявності), для підтвердження страхового стажу за період з 2004 по 2022 роки з урахуванням наведених вище висновків суду (як-от, відомості про нараховану і виплачену заробітну плату за повний місяць, про заборгованість по сплаті страхових внесків тощо).

Суд погоджується з тим, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, проте за наявними у цій справі матеріалами не вбачається, що приватна сільськогосподарська агрофірма Нічлава у 2004 році та в СФГ Василик у 2004- 2022 роках мали заборгованість по страховим внескам, навпаки страхові внески сплачені повністю та пропорційно до виплаченої позивачу заробітної плати.

Отже, ті періоди роботи позивача трактористом у приватній сільськогосподарській агрофірмі Нічлава у 2004 році та в СФГ Василик у 2004- 2022 роках, які зараховані до його загального страхового стажу частково через несплату у повному обсязі страхових внесків до Пенсійного фонду України у кожному з спірних періодів за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, також підлягають до зарахування в такому ж обсязі до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що до пільгового страхового стажу позивача мають бути зараховані періоди роботи на посаді тракториста в приватній сільськогосподарській агрофірмі «Нічлава» з 01.02.2004 по 30.06.2004 та в СФГ «Василик» з 04.07.2004 по 01.12.2010, з 11.07.2011 по 30.11.2011, з 02.05.2012 по 30.11.2012, з 03.06.2013 по 05.12.2013, з 25.04.2014 по 10.12.2014, з 13.01.2015 по 31.10.2015, з 18.02.2016 по 27.12.2016, з 30.05.2017 по 23.10.2018, з 31.01.2019 по 30.11.2019, з 04.03.2020 по 20.11.2020, з 07.04.2021 по 30.11.2021, з 02.03.2022 по 14.11.2022 з урахуванням сплачених страхових внесків.

Щодо зарахування до загального страхового стажу роботи періоду проходження позивачем строкової військової служби, то слід зазначити таке.

Частиною першою статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України Про оборону України, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як було встановлено судом, до призову на військову службу та після її проходження позивач працював в колгоспі, відповідні періоди зараховано до його загального страхового стажу (а.с.44), однак це не була робота на посаді тракториста, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Період проходження строкової військової служби в Радянській Армії з 19.11.1986 по 22.12.1988 підтверджується записами військового квитка НОМЕР_2 , виданого 17.11.1986 (а.с.8).

Проте такий період не зараховано до страхового стажу позивача, оскільки, як стверджують відповідачі в оскаржених рішеннях, у військовому квитку від 17.11.1986 НОМЕР_2 дописано дату і місяць початку та закінчення проходження військової служби.

З такими аргументами відповідачів суд не погоджується та зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів про стаж. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у військовому квитку можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах/військовій службі, а не правильність записів у трудовій книжці/військовому квитку.

Твердження відповідачів про те, що у військовому квитку дописано дату і місяць початку та закінчення проходження військової служби є лише припущеннями відповідачів.

Відомості, зазначені у військовому квитку, не викликають сумніву про факт проходження позивачем військової служби, тому позивач має право на зарахування до загального страхового стажу періоду проходження ним військової служби з 19.11.1986 по 22.12.1988.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, суд констатує, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №84 від 07.09.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №84 від 25.01.2024 в частині незарахування спірних періодів до стажу позивача є протиправними та підлягають скасуванню, а вказані періоди належить зарахувати при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням відомостей про сплачені страхові внески за спірні періоди.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-ІV із 27.06.2023, то суд зазначає таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 55 років 26.08.2023, тобто набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 пункту 2 статті 114 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного загального та пільгового страхового стажу.

Як слідує з оскаржуваних рішень, загальний страховий стаж позивача становить 29 років 10 місяців 21 день, що є достатнім для призначення пенсії, пільговий стаж - 1 рік 6 місяців 2 дні, у зв`язку з недостатністю якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Додатково зарахуванню до пільгового страхового стажу підлягають вищевказані спірні періоди роботи позивача на посаді тракториста з урахуванням відомостей про сплату страхових внесків, та до загального страхового стажу період проходження ним військової служби.

Разом з тим, щодо наявності у позивача пільгового страхового стажу не менше 20 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу, і такі повноваження щодо обчислення пільгового страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення пільгового страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Тобто безпосередньо територіальні органи Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72608654), яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу.

Оскільки вирішення питання наявності права на пенсію (підрахунку загального та пільгового стажу) є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі замість пенсійного органу вдаватись до підрахунку стажу, чи прийняття рішення про призначення пенсії, тому на переконання суду, для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 18.01.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, відповідне управління Пенсійного фонду України, порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Відповідно до пункту 1.7 розділу I Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

У разі наявності у ОСОБА_1 достатнього загального та пільгового страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 27.06.2023, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, зважаючи на те, що позивач звернувся за пенсією до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії (перша заява датована 30.08.2023).

При цьому при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має зарахувати страховий стаж та розглянути питання про призначення пенсії позивачу, суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи вищезазначені норми Порядку №22-1, суд зазначає, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав повторну заяву позивача про призначення пенсії від 18.01.2024 та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для задоволення щодо нього позовних вимог.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до загального страхового стажу позивача період проходження ним військової служби з 19.11.1986 по 22.12.1988 та до пільгового страхового стажу періоди роботи позивача на посаді тракториста в колгоспі «Україна» (в подальшому КСП «Україна», ТзОВ «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна») з 01.07.1993 по 30.12.2003, а також з урахуванням сплати страхових внесків в приватній сільськогосподарській агрофірмі «Нічлава» з 01.02.2004 по 30.06.2004 та в Селянському фермерському господарстві «Василик» з 04.07.2004 по 01.12.2010, з 11.07.2011 по 30.11.2011, з 02.05.2012 по 30.11.2012, з 03.06.2013 по 05.12.2013, з 25.04.2014 по 10.12.2014, з 13.01.2015 по 31.10.2015, з 18.02.2016 по 27.12.2016, з 30.05.2017 по 23.10.2018, з 31.01.2019 по 30.11.2019, з 04.03.2020 по 20.11.2020, з 07.04.2021 по 30.11.2021, з 02.03.2022 по 14.11.2022 (за виключенням вже зарахованих періодів).

Аналогічні висновки зроблені Восьмим апеляційним адміністративним судом у постановах від 06.04.2023 по справ №500/4180/22, від 16.05.2023 по справі № 500/4234/22, від 05.06.2023 № 500/644/23.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог статей 244, 246 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, за подання позовної заяви позивачем сплачено 1211,20 грн судового збору відповідно до квитанції від 08.02.2024 (а.с.34) та 1211,20 грн відповідно до квитанції від 19.02.2024 (а.с.45).

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, протиправність рішень яких констатовано судом, судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн, сплачений відповідно до квитанції від 08.02.2024 (а.с.34), по 605,60 грн з обох відповідачів.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 258, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №84 від 07.09.2023 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №84 від 25.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.01.2024 про призначення з 27.06.2023 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 3 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення, зарахувавши ОСОБА_1 :

до загального страхового стажу період проходження військової служби з 19.11.1986 по 22.12.1988;

до пільгового страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 на посаді тракториста в колгоспі «Україна» (в подальшому КСП «Україна», ТзОВ «Україна», ТзОВ «Агрофірма «Нова Україна») з 01.07.1993 по 30.12.2003, а також з урахуванням сплачених страхових внесків в приватній сільськогосподарській агрофірмі «Нічлава» з 01.02.2004 по 30.06.2004, в Селянському фермерському господарстві «Василик» з 04.07.2004 по 01.12.2010, з 11.07.2011 по 30.11.2011, з 02.05.2012 по 30.11.2012, з 03.06.2013 по 05.12.2013, з 25.04.2014 по 10.12.2014, з 13.01.2015 по 31.10.2015, з 18.02.2016 по 27.12.2016, з 30.05.2017 по 23.10.2018, з 31.01.2019 по 30.11.2019, з 04.03.2020 по 20.11.2020, з 07.04.2021 по 30.11.2021, з 02.03.2022 по 14.11.2022 (за виключенням вже зарахованих періодів).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вулиця П`ятницька, 83а, місто Чернігів, 14005, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вулиця Смілянська, 23, місто Черкаси, 18001, ідентифікаційний код юридичної особи в )

Повний текст рішення складено та підписано 22 березня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.