Справа № 160/32038/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
06.12.2023 року (направлено засобами поштового зв`язку 30.11.2023 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій позивач з урахуванням уточнених позовних заяв, просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яка викладена у листі Амур-Нижньодніпровського відділу у місті Дніпрі від 14.11.2023 року вих. № 1210-1712/1210-23 щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_3 , 2007 року народження у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про дитину і про нас, її батьків, до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР; в паспорті громадянина України у формі книжечки поставити відмітку про місце проживання/реєстрації у встановленому місці.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправною відмовою Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, яка викладена у листі Амур-Нижньодніпровського відділу у місті Дніпрі від 14.11.2023 року вих. № 1210-1712/1210-23 щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.
Позивач, маючи дійсний паспорт громадянина України у вигляді ID не має правових підстав для отримання іншого паспорта. Так, УНЗР було присвоєно позивачу у 2018 році у зв`язку із оформленням паспорта громадянина України у формі ID картки для виїзду за кордон.
04.11.2023 року до Амур-Нижньодніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшла заява, складена у довільній формі, від ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_1 , в якій просили оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки на підставі Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, проставити відмітку реєстрації місця проживання в паспорті, провести реєстрацію громадянства України, внесення запису про набуття особою громадянства України, вести облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами без використання будь-якого цифрового або буквенного ідентифікатора особи, без внесення інформації про нього до Єдиного державного демографічного реєстру чи будь-яких інших автоматизованих інформаційних систем та без автоматизованої обробки (у т.ч. передачі) персональних даних.
Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта, особі, яка досягла 14-річного віку здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
14.11.2023 року Амур-Нижньодніпровським відділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області (після реструктуризації Відділ № 1 у місті Дніпрі у ГУ ДМС у Дніпропетровській області) за вих..№ 1210-1712/1210-23 було надано відповідь за результатом розгляду заяви від 04.11.2023, в якому було повідомлено про законодавство, що регулює порядок оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року.
03 квітня 2019 року постановою Кабінету Міністрів України №398 (яка набрала чинності 07.06.2019 р.), доповнено пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", абзацом такого змісту: Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.
З аналізу вищевикладених норм вбачається, що незважаючи на бажання особи оформити паспорт громадянина України у вигляді книжечки чи у вигляді картки, порядок оформлення паспорта та подачі документів являється єдиним, а саме: 1) особа звертається до територіального підрозділу ДМС самостійно; 2) заяву-анкету подає особисто; 3) надає необхідний повний пакет документів.
Тобто, реалізація волевиявлення громадянина на отримання (обмін) паспорта, незалежно від форми такого, здійснюється шляхом подання заяви- анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства.
Разом з тим, заява щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, надана відповідачу без долучений передбачених документів та у довільній формі, не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у формі книжечки.
Водночас лист Амур-Нижньодніпровською відділу у місті Дніпрі Головного управління ДМС у Дніпропетровській області не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки носить роз`яснювальний характер щодо дотримання законодавчо встановленого порядку звернення за адміністративною послугою.
Відповідно до Службової записки Відділу паспортизації Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області за № 1201.4.3/4380-24 від 31.01.2024 та листа Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області за № 1201.4.3/4193-24 від 30.01.2024 (копії додаються) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований:
Таким чином, законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме ОСОБА_4 , 31.05.2018 року звернувся до Дніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області та просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в результаті чого була сформована заява-анкета № 10547787.
Законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме ОСОБА_4 , 14.03.2023 звернувся за оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон та просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті чого була сформована заява-анкета № 24114686.
Означені паспорти видані позивачу на підставі його особистого звернення, з наданням згоди на обробку його персональних і конфіденційних даних, та наданням згоди законного представника ОСОБА_4 .
Доказів того, що ОСОБА_2 (позивач) не мав наміру оформлювати паспорт громадянина України у формі картки та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що містять безконтактні електронні носії та, відповідно, не давав згоду на оформлення таких документів, до матеріалів справи позивачем долучено не було.
Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 р. №302, взагалі не передбачено обмін паспорта у формі ІР-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, як і обмін паспорта у формі ID-картки на паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року у зв`язку з досягненням 16-річного віку.
Зокрема, розділ IV Тимчасового порядку регулює відносини пов`язані з обміном паспорта, відповідно до пункту 1 якого обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних / найменуванні органу / штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.
З аналізу наведених норм вбачається, що незважаючи на бажання особи оформити паспорт громадянина України у вигляді книжечки чи у вигляді картки, порядок оформлення паспорта та подачі документів являється єдиним, а саме: 1) особа звертається до територіального підрозділу ДМС; 2) подає заяву-анкету; 3) надає необхідний повний пакет документів.
Тобто, реалізація волевиявлення громадянина на отримання (обмін) паспорта, незалежно від форми такого, здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та получениям документів, які передбачені вимогами чинного законодавства.
Разом з тим, заява щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, надана відповідачу не встановленого зразка та без получения передбачених документів, не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у формі книжечки.
04.11.2023 року до Амур-Нижньодніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшла заява, складена у довільній формі, від ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_1 , в якій останні просили оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки) без внесення його персональних даних до Єдиного державного демографічного реєстру, в тому числі без внесення відцифрованого образу обличчя, відцифрованого підпису, відцифрованих відбитків пальців рук та без присвоєння унікального номеру та запису в Реєстрі.
Позивачем та його законним представником було надано згоду на внесення стосовно себе інформації до Єдиного державного демографічного реєстру задовго до звернення до суду з даним позовом, внаслідок чого його було документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон та паспортом громадянина України, що містять безконтактний електронний носій.
Перелік інформації про особу який вноситься до Реєстру визначений частиною 1 статті 7 Закону №5492-VI.
Згідно до частини 4 статті 7 Закону №5492-УІ інформація, що зазнавала змін, зберігається з відповідною приміткою.
Крім того, позивачем не обґрунтовано, яким чином оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки впливатиме на його приватне життя, тобто виникає питання чи справді є оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки для особи «надмірним тягарем», про що наголошено в мотивувальній частині Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2019 року № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
10 грудня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» № 888-УІІІ, який набув чинності 29.12.2015 року.
В свою чергу, згідно пункту 1 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», з 4 квітня 2016 року набули чинності окремі норми вищезазначеного Закону, відповідно до яких повноваження у сфері реєстрації місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб були делеговані органам місцевого самоврядування (виконавчому органу сільської, селищної або міської ради, сільському голові (у випадку, коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) - органу реєстрації).
Таким чином, з 4 квітня 2016 року в Україні відбулась зміна системи реєстрації місця проживання, в зв`язку з чим, повноваження щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб були передані від Державної міграційної служби до органів місцевого самоврядування.
При цьому, 01.12.2021 року набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871 -IX від 05.11.2021 року, який регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.
Положеннями частини 3 статті 26 вищезазначеного Закону «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», передбачено що документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг з реєстру територіальної громади. Порядок формування витягу з реєстру територіальної громади встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 26 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», за заявою особи, яка декларує або реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласника) житла, представників, законних представників особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника (далі - суб`єкт звернення) орган реєстрації видає витяг із реєстру територіальної громади, що підтверджує зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, виключення інформації з реєстру територіальної громади про місце проживання (перебування) особи.
Заява подається суб`єктом звернення в один із таких способів: 1) в електронній формі - засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг; 2) у паперовій формі - під час особистого відвідування органу реєстрації.
Витяги з реєстру територіальної громади, отримані в електронній або паперовій формі, мають однакову юридичну силу (частина 9 статті 26 Закону №1871-IX).
Відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до набрання чинності цим Законом, не підлягає повторній реєстрації (декларуванню). Для підтвердження інформації про місце проживання (перебування), зареєстроване до набрання чинності цим Законом, особа може подавати відомості про місце проживання, що були внесені до: 1) паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки; 2) паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон у формі е-паспорта або е-паспорта для виїзду за кордон; 3) витягу з реєстру територіальної громади.
Водночас, ані прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» ані Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 р. № 265, який визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів, не передбачено проставлення штампу реєстрації місця проживання до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки (зразка 1994 року), після 1 грудня 2021 року.
Відтак, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області заперечує проти пояснень, міркувань та аргументів викладених в позовній заяві, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 07.12.2023 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 року означено позовну заяву було залишено без руху та надано було позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: уточненого адміністративного позову із копією для вручення відповідачу з зазначенням: уточненням змісту позовних вимог із зазначенням відповідачем суб`єкта владних повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства; оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.01.2024 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 11.12.2023 року. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: уточненого адміністративного позову із копією для вручення відповідачу з зазначенням: уточненням змісту позовних вимог із зазначенням відповідачем суб`єкта владних повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства.
У встановлений ухвалою суду від 11.12.2023 року строк позивач усунула недоліки адміністративного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 року прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області подати до суду у строк до 22 лютого 2024 року: засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію міграційної справи відносно ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ; письмові та вмотивовані пояснення щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Позивач ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_3 2007 року народження (далі - дитина) та відповідно до ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України є її законним представником.
По досягненню дитиною 16-річного віку дитина та позивач звернулась до Амур - Нижньодніпровського відділу Головного управління Державної міграційної служби України Дніпропетровській області, що є територіальним підрозділом Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, із заявою 04.11.2023 (вх. № К-63/6/1210-23 від 04.11.2023) з проханням оформити і видати ОСОБА_5 Каурову паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
До означеної заяви позивачем було долучено 2 фотокартки 3,5х4,5 для оформлення бланку паспорту, копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04.11.2023 року до Амур-Нижньодніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшла заява, складена у довільній формі, від ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_1 , в якій просили оформити та видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки на підставі Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, проставити відмітку реєстрації місця проживання в паспорті, провести реєстрацію громадянства України, внесення запису про набуття особою громадянства України, вести облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами без використання будь-якого цифрового або буквеного ідентифікатора особи, без внесення інформації про нього до Єдиного державного демографічного реєстру чи будь-яких інших автоматизованих інформаційних систем та без автоматизованої обробки (у т.ч. передачі) персональних даних.
З матеріалів справи убачається, що відповідно до Службової записки Відділу паспортизації Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області за № 1201.4.3/4380-24 від 31.01.2024 та листа Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області за № 1201.4.3/4193-24 від 30.01.2024 (копії додаються) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований:
Таким чином, законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме ОСОБА_4 , 31.05.2018 року звернувся до Дніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області та просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в результаті чого була сформована заява-анкета № 10547787.
Законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме ОСОБА_4 , 14.03.2023 звернувся за оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон та просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті чого була сформована заява-анкета № 24114686.
Означені паспорти видані позивачу на підставі його особистого звернення, з наданням згоди на обробку його персональних і конфіденційних даних, та наданням згоди законного представника ОСОБА_4 .
Вважаючи відмову протиправною та безпідставною, позивач звернулася до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі Положення), згідно з пунктами 2 та 3 якого, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 13 Положення встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
З 06.12.2012 набрав чинності Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».
У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.
Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Також Законом № 1474-VIII частину 2 статті 21 Закону № 5492-VI викладено в такій редакції: «Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»
Кабінету Міністрів України пунктом 7 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, (далі - Порядок № 302) паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт (пункт 5 Порядку № 302).
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктом 9 Порядку №302 встановлено, що за оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта справляється адміністративний збір у порядку та розмірах, установлених законодавством. Адміністративний збір справляється у разі оформлення замість втраченого або викраденого, обміну паспорта зразка 1994 року.
Пунктами 14 та 46 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого.
Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року (справа №820/3327/16), від 29 листопада 2019 року у справі №260/1414/18, від 10 грудня 2020 року у справі №240/575/20.
Крім того, розділом VI Тимчасового порядку №456 регламентована процедура видачі паспортів замість утрачених або викрадених.
Згідно з п. 1 Розділу VI Тимчасового порядку №456 для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає: 1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку; 2) рішення суду; 3) заяву; 4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта); 6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України); 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
У разі оформлення паспорта замість втраченого/викраденого, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив свою діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, заявник додатково подає всі наявні документи, у тому числі документи, що містять фотозображення особи. Для оформлення паспорта замість втраченого/викраденого рішення суду не подається, якщо паспорт, який було втрачено/викрадено, оформлювався на підставі рішення суду.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IX Тимчасового порядку №456, територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього, непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Єдиного державного демографічного реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
Згідно з пунктом 8 розділу VI Тимчасового порядку №456, після проведення необхідних перевірок за заявою про втрату паспорта працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за заявою про втрату паспорта за формою згідно з додатком 11 до цього Тимчасового порядку, який затверджується керівником цього підрозділу. У висновку зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про видачу паспорта.
В розрізі доводів означеної позовної заяви, суд враховує, що правова позиція щодо наявності права громадян на отримання паспорта у формі книжечки, на яку позивач посилався в позовній заяві як на підставу для видачі паспорта громадянина України у форму книжечки, була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
Так, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 за позовом особи до Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, вказано на ознаки цієї типової справи:
а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення №2503-ХІІ;
б) відповідач - територіальні органи ДМС України;
в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення № 2503-ХІІ.
Розглянувши зразкову справу №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що норми Закону №5492-VI, на відміну від норм Положення №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом»), не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя в контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі констатувала, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Відділу УДМС щодо відмови у видачі позивачеві паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ є обґрунтованими. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови позивачеві у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону №5492-VI.
Суд зазначає, що відповідно до пунктів 21, 22 частини 1 статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.
Отже, ознаками типових адміністративних справ є один і той же відповідач-суб`єкт владних повноважень та/або його відокремлені структурні підрозділи, аналогічні підстави публічно-правового спору, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та аналогічні позовні вимоги.
Водночас, досліджуючи матеріали справи, суд вважає, що дана справа не відповідає ознакам типової справи, зазначеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17, з огляду на наступне.
Досліджуючи матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований:
Таким чином, законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме ОСОБА_4 , 31.05.2018 року звернувся до Дніпровського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області та просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в результаті чого була сформована заява-анкета № 10547787.
Законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме ОСОБА_4 , 14.03.2023 звернувся за оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон та просив внести до Єдиного державного демографічного реєстру інформацію про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті чого була сформована заява-анкета № 24114686.
Означені паспорти видані позивачу на підставі його особистого звернення, з наданням згоди на обробку його персональних і конфіденційних даних, та наданням згоди законного представника ОСОБА_4 .
Також судом встановлено, що при зверненні до органу міграційної служби із заявою, позивач в інтерсах ОСОБА_2 не зазначали про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої суспільної групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації. Відображення таких обставин має місце лише у позовній заяві.
Тобто, аналізуючи викладене, суд враховує, що ОСОБА_2 надавалась згода на обробку персональних даних під час оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон вперше, у зв`язку з чим останньому було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі.
Натомість, у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дана справа не є типовою відносно зразкової справи № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).
Відтак, суд доходить висновку про те, що використання ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки, не порушує права останнього та не є втручанням у його приватне і сімейне життя.
Суд також звертає увагу, що Верховний Суд у справах № 160/1/21 (постанова від 21 грудня 2022 року), №380/5977/21 (постанова від 08 червня 2023 року) погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Відповідно до пунктів 5-8 частини 2 статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI) суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду.
Пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону № 2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 4 Закону 5492-VI визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Статтею 10 Закону 5492-VI врегульовано порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до частини 1 якої внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».
До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України (пункт 1 частини 1 статті 13 Закону).
Судом встановлено, що паспорт громадянина України у формі ID-картки, який був виданий ОСОБА_2 , оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення останнього, тобто ОСОБА_2 надав згоду на обробку його персональних даних.
Водночас, Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Єдиного державного демографічного реєстру.
Суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, проте таке право виникає у володільця персональних даних виключно якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними. Водночас, будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних відповідачем позивач до суду не надав, отже правових підстав для вчинення дій щодо видалення/анулювання персональних даних немає.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 грудня 2022 року у справі № 380/6916/20.
Позивачем не наведено обґрунтованих підстав вважати, що персональні дані щодо ОСОБА_2 обробляються з порушенням законодавства України.
Згідно з ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставини, заявлений позивачем позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
Проте у цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник