Справа № 260/9786/23
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2024 рокум. Ужгород№ 260/9786/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (вул. Ференца Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області , в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні відпустки починаючи з 01 вересня 2022 року по 14 жовтня 2023 року, виходячи з середньої заробітної плати на день звільнення;

2) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки починаючи з 01 вересня 2022 року по 14 жовтня 2023 року, виходячи з середньої заробітної плати на день звільнення.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом ГУНП в Закарпатській області від 25.08.2022 № 150 о/с та відповідно до Закону України про Національну поліцію його було звільнено за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) у спеціальному званні «майор поліції» з 30 серпня 2022 року. Проте в день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку, не виплачено грошову компенсацію за невикористані дні відпустки. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 року у справі № 260/5072/22, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки. Фактичний розрахунок на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 року у справі № 260/5072/22 відбувся лише 14.10.2023 року. Таким чином вважає, що в порушення норм діючого законодавства, зокрема ст. 117 КЗПП України, відповідач не провів остаточний розрахунок щодо виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30 листопада 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування зазначає, що ст.117 КЗпП України регулює порядок виплати заробітної плати при звільненні та порядок виплати всіх сум, що належать проводити в день звільнення і стосується лише тих грошових виплат, що є неоспорюваними. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору тобто в даному випадку суд. Крім того, при вирішенні цього питання суд повинен враховувати такі обставини як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини, за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. Враховуючи, що виконання рішення судів виконується в обсягах планових бюджетних асигнувань, видатки за яким здійснюються за КЕКВ 2800 «інші поточні видатки» в розмірах, необхідних для виконання судових рішень, ГУНП в Закарпатській області звернулось до НПУ з листом від 15.08.2023 року за № 633/106/5-2023 та від 21.09.2023 №31-х/106/5-2023 про встановлення асигнувань на потреби виконання зобов`язань за рішенням судів.

01 грудня 2023 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої вказує, що відсутність коштів у відповідача не є поважною причиною для невиконання рішення суду, а тому просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 25 серпня 2022 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 150 о/с «По особовому складу» відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліції» звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) майора поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 30 серпня 2022 року, (а.с. 6).

28 квітня 2023 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/5072/22, яке набрало законної сили 07 серпня 2023 року, зокрема, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки за весь період проходження служби з 2015 по 2022 рік, в сукупності тривалістю 103 календарних днів.

14 жовтня 2023 року Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області на виконання рішення у справі № 260/5072/22 виплачено грошову компенсацію за невикористані дні основної та додаткової відпустки у сумі 48798,31 грн.

Вважаючи, що має право на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

У пункті 2.2. Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 № 4-рп/2012 визначено, що роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 810/451/17 та від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). У цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення.

Судом встановлено, що позивача зі служби в поліції було звільнено 30.08.2022, тоді як фактичний розрахунок з ним було проведено 14.10.2023, а саме: на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі 260/5072/22, перераховано компенсацію за невикористану відпустку в сумі 48066,34 грн (а.с. 7).

Враховуючи те, що відповідач провів фактичний розрахунок із позивачем щодо виплати суми грошового забезпечення поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП України, то в цьому випадку є підстави для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи №1.380.2019.006549 (постанова від 27.10.2022).

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100), відповідно до пункту 2 якого середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 зазначеного Порядку).

Відповідно до довідки ГУНП в Закарпатській області від 29.01.2024 № 90/106/5-24 про розмір грошового забезпечення, позивачу нараховано за червень - липень 2022 року 28530,17 грн. Сукупна кількість календарних днів за цей період складає 61 днів.

Таким чином середньоденне грошове забезпечення позивача складає 467,71 грн. (28530,17 грн / 61 календарних дні).

Водночас, суд враховує, що з 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким викладено в новій редакції норму статті 117 КЗпП України, а саме встановлено обмеження, згідно з яким виплата працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку здійснюється не більш як за шість місяців.

З огляду на дату проведення остаточного розрахунку з позивачем (14 жовтня 2023 року) до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 117 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

Зміни у статтях 116 та 117 КЗпП України підкреслюють намір законодавця не допустити випадків, за яких порушення прав працівника на своєчасний розрахунок при звільненні триває впродовж значного періоду часу. З урахуванням цих змін працівник повинен бути зацікавленим у швидкому ініціюванню та вирішенню спору, оскільки зволікання з тих чи інших причин у зверненні до суду не даватиме підстави в подальшому претендувати на виплату суми середнього заробітку за весь період, впродовж якого триває порушення його права на своєчасне отримання грошового забезпечення.

Позивача звільнено зі служби 30 серпня 2022 року, а остаточний розрахунок проведено 14 жовтня 2023 року, однак виходячи із норм статті 117 КЗпП України, в редакції чинній з 01 липня 2022 року середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, підлягає виплаті позивачу за шість місяців з 31 серпня 2022 року по 28 лютого 2023 року -182 дні.

Таким чином, за період з 31 серпня 2022 року по 28 лютого 2023 року середній заробіток за час затримки виплати грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової відпустки за весь період проходження служби позивача, який підлягає стягненню на користь позивача складає 85123,22 грн (середньоденна заробітна плата 467,71 грн * 182 кількість днів затримки розрахунку).

Доводи відповідача щодо необхідності застосування в межах цієї справи принципу співмірності при визначенні суми середнього заробітку з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц суд відхиляє, оскільки правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладено щодо приписів ст. 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 2352-ІХ.

Суд наголошує, що правова позиція суду першочергово повинна ґрунтуватись на нормативному регулюванні спірних правовідносин, зміна якого може вплинути на те, яким чином її застосовувати до правовідносин, які виникли після цієї зміни.

Як вже зазначалось з 19 липня 2022 року стаття 117 КЗпП України діє у редакції, викладеній згідно із Законом №2352-ІХ, тому і підхід до правозастосування указаної норми змінився.

Відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає компенсації середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.

Проте, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15, на який відповідач посилається у відзиві на позовну заяву, викладено щодо приписів статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом №2352-ІХ.

Наведений у цій постанові підхід щодо критеріїв/способів зменшення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, був побудований з урахуванням, зокрема, того, що оплаті середнім заробітком підлягав весь час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки на той час стаття 117 КЗпП України не обмежувала періоду, за який може стягуватися середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні.

Натомість, відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями.

У зв`язку з цим, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Вказані висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 29 січня 2024 року у справі № 560/9586/22.

З огляду на вищевикладене, суд вказує, що у даній справі застосовувати практику Верховного Суду, зокрема, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15 недоречно, адже вона була сформована за попереднього нормативного регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача буде стягнення на його користь 85123,22 грн як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Одночасно з цим, суд не вирішує питання щодо утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податків у даному випадку є обов`язком роботодавця, а не суду (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а).

Враховуючи вищенаведене, з врахуванням статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні - 30 серпня 2022 року та з метою належного захисту прав позивача - стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 серпня 2022 року по 28 лютого 2023 року у розмірі 85123,22 грн.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 13 листопада 2023 року № 2385-6698-5262-7199, (а.с. 5).

Таким чином, сума судових витрат, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 536,80 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (вул. Ференца Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88000, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні - 30 серпня 2022 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 серпня 2022 року по 28 лютого 2023 року у розмірі 85123,22 грн (вісімдесят п`ять тисяч сто двадцять три гривні 22 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (вул. Ференца Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88000, ) судові витрати у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович