Справа № 520/8206/22
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 р. Справа № 520/8206/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2024, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/8206/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про роз`яснення рішення, а саме: роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі 520/8206/22, а саме абз. 3 резолютивної частини рішення шляхом зазначення чи застосовуються обмеження встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-УІІІ від 03.10.2017 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 року, а також Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ від 08.07.2011 та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УІ1Т від 02.03.2015 року, у тому числі обмеження і особливості, які передбачаються законом для осіб з числа пенсіонерів, що працюють, до виплати Позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 заяву про роз`яснення рішення суду від 01.11.2022 - задоволено.

Роз`яснено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022р. у справі 520/8206/22 таким чином, що при його виконані слід призначити та виплачувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) починаючи з 16.02.2022р. пенсію по інвалідності обчисленої згідно довідки Харківської обласної прокуратури від 14.01.2022р. №21-13 у розмірі 60% заробітної плати і згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (у редакції Закону 2663-III від 26.07.2001р.) без обмеження її максимального розміру та без обмежень і особливостей, встановлених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, а також Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, у тому числі обмеження і особливості, які передбачаються законом для осіб з числа пенсіонерів, що працюють.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції фактично змінив резолютивну частину рішення. Також зазначив, що на час звернення позивача за перерахуноком (переходом з одного виду пенсії на інший) пенсії за вислугою років, Управління керувалося нормами Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014, оскільки норми, які визначали право на призначення пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ втратили чинність. В свою чергу відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII пенсія обчислюється в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 по справі №520/8206/22 адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірним дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження, у відповідності до положень ч.15 ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697Л/ТІ, максимального розміру пенсії по інвалідності призначеної ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію по інвалідності обчисленої згідно довідки Харківської обласної прокуратури від 14.01.2022р. №21-13 у розмірі 60% заробітної плати без обмеження її максимального розміру.

Вказане рішення набрало законної сили 07.02.2023.

Спірною ухвалою роз`яснено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі 520/8206/22 таким чином, що при його виконані слід призначити та виплачувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) починаючи з 16.02.2022р. пенсію по інвалідності обчисленої згідно довідки Харківської обласної прокуратури від 14.01.2022р. №21-13 у розмірі 60% заробітної плати і згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (у редакції Закону 2663-III від 26.07.2001р.) без обмеження її максимального розміру та без обмежень і особливостей, встановлених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, а також Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, у тому числі обмеження і особливості, які передбачаються законом для осіб з числа пенсіонерів, що працюють.

Задовольняючи заяву про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вона обґрунтована та є підстави для роз`яснення судового рішення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до частини другої, третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 254 КАС України передбачено порядок роз`яснення судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

За правилами статті 254 КАС України роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

Аналіз вищезазначеної норми дає підстави для висновку про те, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів зауважує, що рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.04.2020 у справі №22а-11177/08, у постанові від 17.12.2021 у справі № 826/9341/18.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 у справі № 814/907/16.

Критерієм для роз`яснення судового рішення є встановлення судом факту того, що рішення є незрозумілим, тобто зі змісту його резолютивної частини не можна зробити висновки про обсяг прав та обов`язків учасників справи у спірних правовідносинах.

Аналогічна правова позиція встановлена Верховним Судом у постанові від 16.07.2020 у справі № 619/3407/16-а, у постанові від 17.12.2021 у справі № 826/9341/18.

Отже, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Колегія суддів зазначає, що абз 3 резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі 520/8206/22 містить чітко визначену зобов`язальну дію, яка повинна бути виконана відповідачем. Вказана зобов`язальна дія труднощів для розуміння не викликає, суть рішення зрозуміла та недвозначна, спосіб, у який викладено резолютивну частину вказаного рішення, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння.

У заяві про роз`яснення судового рішення позивач просив роз`яснити рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 у справі 520/8206/22, а саме абз. 3 резолютивної частини рішення шляхом зазначення чи застосовуються обмеження встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року, а також Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІII від 02.03.2015 року, у тому числі обмеження і особливості, які передбачаються законом для осіб з числа пенсіонерів, що працюють, до виплати Позивача.

В свою чергу з матеріалів справи вбачається, що в межах даної справи не були предметом розгляду правовідносини щодо призначення та виплати ОСОБА_1 починаючи з 16.02.2022 пенсії по інвалідності обчисленої згідно довідки Харківської обласної прокуратури від 14.01.2022 №21-13 у розмірі 60% заробітної плати і згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (у редакції Закону 2663-III від 26.07.2001р.) без обмеження її максимального розміру та без обмежень і особливостей, встановлених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, а також Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, у тому числі обмеження і особливості, які передбачаються законом для осіб з числа пенсіонерів, що працюють.

Саме на підставі складових заробітної плати визначених у довідці Харківської обласної прокуратури від 14.01.2022 №21-13, рішенням суду було зобов`язано відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності у розмірі 60% заробітної плати без обмеження її максимального розміру.

Отже, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції фактично змінив резолютивну частину рішення, що суперечить положенням ст. 254 КАС України.

Таким чином, задовольняючи заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання.

Колегія суддів зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 по справі №520/8206/22 є вмотивованим і зрозумілим, вказані Закони України та нормативно-правові акти якими керувався суд першої інстанції при вирішенні позову, у мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду зазначено усі обставини справи та мотиви, які суд врахував при прийнятті рішення, і положення Закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права, а з тексту заяви не встановлено, в чому саме полягає незрозумілість рішення суду в розумінні ст. 254 КАС України. Заявлені позивачем вимоги, в якості вимог про роз`яснення судового рішення, можуть бути розглянуті виключно у новому судовому процесі.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є слушними та як наслідок вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, оскільки відсутні обґрунтовані підстави для задоволення заяви позивача про роз`яснення судового рішення.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 по справі №520/8206/22.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 по справі №520/8206/22 - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №520/8206/22 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк