Справа № 160/998/24
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2024 рокуСправа №160/998/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, в якому з урахуванням уточнень, позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.12.2023 року №558 о/с про звільнення зі служби в поліції, за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);
- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді Оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 30.12.2023.
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог у заявах по суті позивач посилався на незаконне звільнення зі служби в поліції згідно із оскарженим наказом, який прийнято на підставі службового розслідування, проведеного відповідачем за відсутності на те законних підстав та недопущення вчинків, які гноблять честь поліцейського, які б у сукупності обумовлювали доцільність обрання найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Відповідач проти задоволення позову заперечив та у заявах по суті зазначив, що службове розслідування проведено у відповідності до вимог законодавства України та за наявності на це законних підстав, під час якого дисциплінарною Комісіїєю цілком правомірно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, які виразились у своєнні поступку проти інтересів служби та зухвалій поведінці під час спілкування з колегами. Зауважує, що позивач за будь-яких обставин і відносин як у робочий так і не робочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Підкреслює, що визначення виду дисциплінарного стягнення є виключною компетенцією відповідача. Звертає увагу, що вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції нівелює усі попередньо набуті заслуги. Також акцентує увагу на факт введення представника позивача в оману щодо невнесення відносно позивача відомостей до ЄРДР та обрання неналежного способу відновлення порушеного права.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено що позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з 01.11.2001 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах МВС, а з 07.11.2015 року в Національній поліції України, зокрема, з 01.01.2021 року на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Діючих дисциплінарних стягнень не мав, має відзнаки та нагороди.
Також встановлено, що наказом від 18.12.2023 року №2029 призначено службове розслідування за фактом можливого порушення позивачем службової дисципліни та утворено дисциплінарну комісію.
За результатами проведеного службового розслідування затверджено Висновок службового встановлено, зі змісту якого слідує, що 17.12.2023 до УГІ ГУНП в Донецькій області з ЧЧ ГУНП в області надійшла інформація про факт можливого порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області майором поліції ОСОБА_1 .
Службовим розслідуванням встановлено, що цього ж дня, ОСОБА_2 разом із колегою вживали спиртні напої за місцем мешкання останнього приблизно до 17:00, після чого Нагайцев пішов додому. Приблизно о 19:00 позивач перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проходив біля місця дислокації ДПОП «ОШБ «Лють», побачивши припарковані біля вказаної будівлі автомобілі, намагався їх відчинити. В цей час, біля зазначеної адміністративної будівлі перебував працівник ДПОП «ОШБ «Лють», який побачив незаконні дії ОСОБА_3 та зробив останньому зауваження з вказаного приводу. У свою чергу, у відповідь на зроблене зауваження ОСОБА_2 несподівано наніс удар кулаком руки в область щелепи ОСОБА_4 . У цей час до вказаних поліцейських підбігли інші працівники ДПОП «ОШБ «Лють», та припинили неправомірні дії ОСОБА_3 . На місце події направлено мобільну групу УГІ ГУНП в області у складі старших інспекторів з ОД відділу підтримки майора поліції ОСОБА_5 та майора поліції ОСОБА_6 . На час приїзду працівників УГІ ГУНП в області, майор поліції ОСОБА_2 вже перебував в адміністративній будівлі тимчасового місця дислокації відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області у м. Дружківка.
Лейтенант поліції ОСОБА_7 з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень до медичних закладів не звертався.
Із приводу вказаних подій під час проведення службового розслідування позивачем надано пояснення, в яких зазначив, що в період часу з 08:00 14.12.2023 до 08:00 17.12.2023 згідно з розстановкою сил та засобів відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області заступив на чергування на блокпост «Неліпівка». 17.12.2023 після чергування направився до місця тимчасової дислокації відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області розташованого у м. Дружківка для здачі вогнепальної зброї, після чого пішов до місця мешкання, де знаходився сам. Весь цей час він не вживав алкогольні напої та наркотичні засоби. О 16:00 в цивільному одязі він направився до місця мешкання (точної адреси не пам`ятає) колеги старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області капітана поліції ОСОБА_8 , взявши з собою 4 банки алкогольного напою пиво «Carlsberg» об`ємом 0,5 л. кожна, які придбав у м. Дніпро в вересні 2023 коли перебував у черговій відпустці та зберігав за місцем свого мешкання. По прибуттю до місця мешкання ОСОБА_9 , він запропонував вжити взяті з собою алкогольні напої пиво, на що останній погодився, у зв`язку з тим, що теж перебував на вихідному. В подальшому, приблизно о 17:00, після вжиття вищевказаних алкогольних напоїв він ( ОСОБА_2 ) направився до дому. Свої дії він усвідомлював. По дорозі до дому, біля невідомої будівлі він побачив припарковані автомобілі, двері яких намагався відчинити у зв`язку з тим, що вважав, що це таксі та хотів добратися додому. В цей час до нього підійшов невідомий чоловік, який зробив зауваження щодо його дій та повідомив, що один з автомобілів належить йому. Він ( ОСОБА_2 ) вибачився перед вказаним чоловіком та повідомив йому, що переплутав вказані автомобілі з таксі. В ході розмови вони з`ясували, що обидва є діючими працівниками поліції. Однак його пояснення невідомого чоловіка не задовольнили та між ними почалася бійка, після чого підбігли інші невідомі особи та розняли їх. Після цього його доставили до тимчасового місця дислокації відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області для з`ясування обставин та встановлення особи. Також, до адміністративної будівлі приїхав начальник відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області полковник поліції ОСОБА_10 , начальник сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_11 та працівники управління головної інспекції ГУНП в області. Останні запропонували йому пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager», на що він відмовився, у зв`язку з тим, що у цей день, а саме 17.12.2023, він перебував на вихідному. Крім цього, працівникам УГІ ГУНП в Донецькій області він повідомив, що готовий пройти тест на визначення алкогольного або наркотичного сп`яніння зранку наступного дня. Після чого, він ( ОСОБА_2 ) хотів піти додому, однак біля дверей стояв працівник управління головної інспекції ГУНП в області, який не давав цього зробити, внаслідок чого він намагався будь-яким способом покинути приміщення будівлі. Після того як йому вдалося вийти з вказаного приміщення, він направився до місця свого мешкання, де в подальшому і перебував.
Також встановлено, що 18.12.2023 о 08:00, позивач прибув до місця тимчасового розташування відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області, для виконання службових обов`язків. Через деякий час також прибули начальник відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області полковник поліції ОСОБА_10 , начальник сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області майор поліції ОСОБА_11 , інспектор сектору кадрового забезпечення відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в області капітан поліції ОСОБА_12 та начальник управління кадрового забезпечення ГУНП в області полковник поліції ОСОБА_13 . Вказані працівники поліції запропонували йому пройти тест на визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння у Краматорському міському наркологічному диспансері, на що він погодився. За результатами проходження вищевказаних тестів, вмісту алкоголю та наркотичних засобів у нього виявлено не було.
Враховуючи відомості, отримані у ході службового розслідування, Комісія дійшла висновку, що причинами та умовами порушення службової дисципліни та скоєння окремими працівниками відділу полції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області дисципліраного проступку, який виразився в порушені ними вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, а саме, неналежній поведінці в побуті у стані алкогольного сп`яніння та вчинення дій, які підпривають авторитет та довіру громадян до Національної поліції України, як серед населення так і серед працівників поліції, стала особиста недисциплінованість зазначених поліцейських та неналежний контроль за дотриманням службової дисципліни підпорядкованим особовим складом з боку кервівництва зазначення відділення поліції.
На підставі висновків службового розслідування прийнято наказ ГУНП в Донецькій області від 28.12.2023 року № 2096 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками відділення полції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області та їх покарання».
Пунктом 1 вищевказаного наказу від 28.12.2023 року № 2096, наказано: «За порушення службової дисципліни, що виразились у недотриманні вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 3, 7 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 3,4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, а саме у вчиненні дій, які підпривають авторитет та довіру громадян до Національної поліції України, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області майора поліції ОСОБА_1 (0112925) звільнити зі служби в поліції.
Наказом начальника ГУНП в Донецькій області від 29.12.2023 року №558 о/с «По особовому складу», 30.12.2023 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ від 02.07.2015.
Оцінюючи правомірність таких наказів, суд керується приписами ч. 2 ст. 2 КАС України про те, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд враховує, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України«Про Національну поліцію» (далі - Закон).
Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону).
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положеньКонституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частиною 2 ст. 19 Закону встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції Українивід 15.03.2018 №2337-VIII (далі -Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. ДіяСтатуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно зі статтею 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:
1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;
2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;
3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;
4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;
5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;
6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;
7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;
8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.
У ст. 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбаченихКодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
У ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту зазначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
4) попередження про неповну службову відповідність;
5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;
6) звільнення з посади;
7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту унормовано, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (ч. 1 ).
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків (ч. 2).
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3).
Згідно з ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Частиною 6 ст. 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Відповідно до ч. 7 ст. 14 Дисциплінарного статуту у разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
З наведених правових норм слідує, що поліцейський може бути підданий дисциплінарному стягненню не інакше, як за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого має бути встановлено та доведено в ході проведеного службового розслідування, проведеного з дотриманням встановленої процедури.
Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до п. 2 Розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;
повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;
надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»;
ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;
недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;
недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;
втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;
розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;
порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;
перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку;
здійснення поліцейським дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками в будь-якій формі, а також сексуальних домагань.
Наведеними нормами Дисциплінарного статуту та Профільного порядку визначений вичерпний перелік підстав для призначення службового розслідування. І хоча, доповідна записка й не визначена цим переліком, на переконання суду перевагу слід віддавати не формі, а змісту документу.
Однак, в розумінні приписів наведених норм, такий документ в будь-якому випадку має мітисти інформацію про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
При цьому, необхідною передумовою є те, що такий документ має передувати початку проведення службового розслідування, адже безпосередньо на його підставі призначається службове розслідування та саме для з`ясування усіх обставин, що в ньому викладені.
У розглянутому випадку, у запереченнях на відповідь на відзив представник відповдіача зазначив, що підставою для проведення службового розслідування слугувала доповідна записка т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_14 .
Досліджуючи цю доповідну записку, яка не має ні дати ні номера, суд доходить висновку, що ця записка складена вже після початку проведення службового розслідування на що безпосередньо вказує її зміст, а саме, мова оригіналу: «За вказаним фактом УГІ ГУНП в області організовано проведення службового розслідування».
На підтвердження вказаних обставин свідчить й те, що в наказі про призначення службового розслдування від 18.12.2023 року №2029 ця доповідна записка не фігурує, а міститься посилання на інформацію про факт можливого порушення службової дисципліни, яка надійшла з чергової частини УОАЗОР.
За таких обставин, суд доходить висновку про те, що службове розслідування проведено відповдіачем з порушенням встановленої процедури, що є окремою й самостійною підставою для скасування його (службового розслідування) наслідків.
Між тим, суд також вважає за необхідне зазначити, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (п. 1 розділу V Порядку проведення службових розслідувань).
Відповідно до п. 4 розділу V Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування має встановити:
наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
вид і розмір заподіяної шкоди;
причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Так, дослідженням зібраних у справі доказів встановлено, що події 17.12.2023 року, які перебувають в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з висновками відповідача про порушення позивачем службової дисципліни та його звільненням зі служби в Національній поліції, були предметом перевірки службового розслідування.
Судом встановлено, що й не заперечується самим позивачем у наданих поясненнях, що останній хоча й мав вихідний день після тридобового чергування та не мав виявлення алакоголю та наркотичних засобів за результатами проходження тесту у Краматорському міському наркологічному диспансері, однак вжив дві банки алкогольного напою, а саме, «пиво об`ємом 0,5 л кожна» попри те, що з ним неодноразово проводилися заняття з дотриманням правил етничної поведінки шляхом недопущення зловживання спиртними напоями в побуті иа при цьому відмовився від проходження відповідного тесту, що зафіксовано на відоматеріалах, долучених до матеріалів справи.
Разом з тим, при дослідженні цієї підстави у висновку за результатами службового розслідування дисциплінарна комісія при визначенні виду стягнення за вказаний проступок призначила найважчий вид стягнення - звільнення зі служби не врахувавши та зазначивши при цьому характер проступку, особу правопорушника, й ступінь його вини у зіставленні із обраним видом дисциплінарного стягнення.
Натомість, із наявних в матеріалах справи письмових доказів слідує те, що станом на момент проведення службового розслудвання, позивач діючих стягнень не мав, має в здобутку значну кількість державних нагород, серед яких за оборону міста Торецька та відзнаку Президента України за участь в АТО.
Крім того, всупереч вимогам п. 1,4 розд. V, дисциплінрана Комісія при визначенні виду відповідальності за вказані вище дії позивача не встановила виду й розміру шкоди заподіяної його діями (бездіяльністю); не врахувала причини та умови місце та обставини, що призвели до вчинення вказаного проступку.
За таких обставин, суд вважає висновок про необхідність застосування до позивача найважчого виду стягнення за вказану дію необґрунтованим та таким, що сприяє виникненню у позивача надмірного тягаря.
Щодо іншого визначено в розслідуванні «епізоду» із приводу нанесення лейтенанту поліції ОСОБА_15 тілесних ушкоджень суд зазначає, що на підтвердження вказаних обставин відповідачем жодних допустимих та достатніх доказів надано не було, а судом із дослідження записів відеозйомок не встановлено.
Слід такод зазначити, що відповідно до частини 2 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для призначення службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Відповідно до статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України підставою для дисциплінарної відповідальності поліцейського є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
При цьому суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.
Суд акцентує увагу, що саме лише відтворення у висновку службового письмових пояснень інших працівників поліції, жоден із яких безпосередньо не був присутній на місці «описаної» події та характеристики позивача не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення і тим більше рішення із обранням найбільш суворого дисциплінарного стягнення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Так, констатуючи вчинення позивачем дисциплінарного проступку, у висновку службового розслідування не встановлено, які саме дії позивача кваліфіковано відповідачем як такі, що несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних якостей поліцейського Національної поліції.
Між тим, сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду зазначена у постанові від 17.11.2022 року у справі №480/9492/20, від 06.02.2020 у справі №826/1916/17 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.08.2019 у справі № 9901/986/18, дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Однак, наявність таких повноважень у відповідача не означає, що він як орган державної влади не повинен дотримуватись встановленому на законодавчому рівні механізму, тобто правової процедури здійснення його повноважень, також його рішення повинні відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності.
Перевіряючи рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд, зокрема, має перевірити чи прийнято воно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При цьому, даючи юридичну оцінку правильності застосування дисциплінарного стягнення, суд має виходити з характеру дисциплінарного проступку, обставин, за яких його вчинено.
Верховний Суду у постанові від 17.11.2022 року по справі №480/9492/20 зазначає, що стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Окрім вищезазначеного суд вважає за необхідне додатково зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина першою статті 29 Дисциплінарного статуту).
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції (частина друга статті 29 Дисциплінарного статуту).
На переконання суду, навіть не приймаючи до уваги те, що події, які мали місце 17.12.2023 року відбулись безпосердньо на лінії розмежування, що створює додатковий психічний та психологічний тиск на осіб, що там проживають й несуть службу, те, що відповідачем службове розлідування проведено із порушенням встановленої процедури, а також того, що обрання виду дициплінарного стягнення фактично перебуває у площині дискреційних повноважень останнього, у зіставленні із встановленими у цій справи обставинами суд вважає, що застосований до позивача вид стягнення є непропорційним із результатами проведеного службового розслідування, відображеного у висновку від 28.12.2023 року, в якому окрім як фабули події, поясненні осіб, характеристики позивача та причин й умов, що мали місце під час порушення службової дисципліни, не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку; не в повній мірі доведено вину у скоєнні проступків, а також того, яким чином означені дії підривають авторитет Національної поліції України, що б у своїй сукупності більш ніж у повній мірі обумовило застосування найсуворішого дисциплінарного стягнення, у вигляді звільнення зі служби.
За сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про протиправність оскарженого наказу як і наказу від 28.12.2023 року № 2096 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим такі накази підлягають скасуванню із виходом за межі позовних вимог в частині скасування наказу від 28.12.2023 року № 2096, попри те, що в першочерговому позові позивач порушував питання із приводу скасування усіх наказів, на підставі яких відбулось звільнення.
Щодо поновлення на попередньо займаній посаді суд зазначає наступне.
Законом №580-VII не визначено процедури поновлення протиправно звільненого поліцейського на посаді, відповідно, застосуванню підлягають норми трудового законодавства.
За приписами ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відповідно до ч. 7 ст. 235 Кодексу законів про працю України та ч. 1 ст. 65 Закону України Про виконавче провадження рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Згідно приписів ч. 2 та 3 ст. 77 Закону №580-VII, днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення; день звільнення вважається останнім днем служби. Відтак, позивач, підлягає поновленню на попередньо займаній посаді з 31.12.2023 року.
Частиною 2 статті 235 КЗпП України закріплено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відтак, внаслідок скасування судом наказу про звільнення позивача та задоволення позовної вимоги про поновленні на роботі належить також задовольнити позовну вимогу про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі по тексту Порядок №100).
Відповідно до п. 8 цього Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до пп. 2, 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
А відтак, суд дійшов висновку про допущення рішення суду в частині поновлення на посаді до негайного виконання.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оскаржених наказів, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.
Розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 139 КАС України.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 28.12.2023 року № 2096 «Про порушення службової дисципліни окремими працівниками відділення полції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області та їх покарання» щодо ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 29.12.2023 року №558 о/с «По особовому складу» щодо звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), майора поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.
Поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 31.12.2023 року.
Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.
Рішення суду про поновлення ОСОБА_1 з 31.12.2023 року на службі в Національній поліції України та на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна