Справа № 240/10832/21
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10832/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

20 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Баранівської міської ради на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Баранівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Баранівської міської ради, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення 7 сесії 8 скликання Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області від 05 березня 2021 року №164 "Про пониження ступеню та перейменування Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Так, на переконання скаржника, судом першої інстанції не враховані доводи відповідача, що прийняття оскаржуваного в межах даної справи рішення зумовлено необхідністю належної організації надання освітніх послуг та оптимізації мережі навчальних закладів, з врахуванням матеріально-технічних та кадрових ресурсів, а також демографічної ситуації на території села Смолдирів.

Також, відповідачем відзначено, що рішення 7 сесії 8 скликання Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області від 05 березня 2021 року №164 "Про пониження ступеню та перейменування Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів" не порушує права та законні інтереси позивача, та не позбавляє учнів права на отримання освіти.

Позивач, скористалась правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, в якому заперечила проти доводів відповідача та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів встановила наступні обставини справи.

Згідно інформації з ЄДР Смолдирівська ЗОШ І-ІІІ ступенів є комунальною організацією (установою, закладом), засновником якої є Баранівська міська рада (витяг з ЄДР міститься в матеріалах справи).

Рішенням виконавчого комітету Баранівської міської ради від 28.12.2020 №45 було створено робочу групу для вивчення та опрацювання впорядкування мережі закладів освіти.

Станом на травень 2021 року у Смолдирівській ЗОШ I-ІІ ступенів навчалося 102 дитини, що підтверджується довідкою №63 від 20.05.2021 р., виданої директором школи Л.С. Мисько (а.с. 14).

Згідно Витягу з протоколу спільного засідання постійної комісії з питань бюджету та комунальної власності, економічного розвитку, транспорту та зв`язку та постійної комісії з гуманітарних питань, законності та депутатської етики Баранівської міської ради від 03.03.2021 на вказаному засіданні було розглянуто питання щодо пониження ступеню та перейменування Смолдирівської ЗОШ НІ І ст.; Баранівської ЗОШ І-II ст. та Острожецької гімназії ім. О.В. Коростинського. За результатом розгляду комісія вирішила рекомендувати прийняти та винести на розгляд сесії міської ради дані питання.

05.03.2021 Рішенням 7 сесії Баранівської міської ради 8 скликання було прийнято рішення №164 «Про пониження ступеню та перейменування Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів». Даним рішенням вирішено понизити ступінь Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Баранівської міської ради та перейменувати Смолдирівську загальноосвітню школу І-ІІІ ст. Баранівської міської ради у Смолдирівську гімназію Баранівської міської ради. Затверджено Статут Смолдирівської гімназії. Доручено директору Смолдирівської гімназії подати відповідні документи для внесення змін до відомостей, які містяться в ЄДР.

Вважаючи, що рішення Баранівської міської ради №164 від 05.03.2021 прийнято з порушенням процедури, без врахування інтересів громади та порушує конституційне право її малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є учнями Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Баранівської міської ради на освіту, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено порушення вимог частини 2 статті 32 Закону України від 16.01.2020 № 463-IX "Про повну загальну середню освіту", яке полягало у не проведенні громадського обговорення проекту рішення ради про пониження ступеню та перейменування Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що є підставою для визнання протиправним рішення 7 сесії 8 скликання Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області від 05 березня 2021 року №164 "Про пониження ступеню та перейменування Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів" та скасування останнього.

Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.

Статтею 53 Конституції України передбачено, що кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.

У пункті 1 резолютивної частини Рішення від 4 березня 2004 року № 5-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного подання положення частини третьої статті 53 Конституції України «держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах» у контексті частин першої, другої, четвертої зазначеної статті необхідно розуміти так:

- доступність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту на принципах рівності, визначених статтею 24 Конституції України, означає, що нікому не може бути відмовлено у праві на освіту, і держава має створити можливості для реалізації цього права;

- безоплатність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту означає можливість здобуття освіти в державних і комунальних навчальних закладах без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги визначених законодавством рівня, змісту, обсягу і в межах тих видів освіти, безоплатність яких передбачена частиною третьою статті 53 Конституції України.

У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, відповідно до статті 28 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей.

Забезпечення якнайкращих інтересів дитини є одним із базових міжнародних принципів, який закріплений, зокрема, у статті 24 Хартії основних прав Європейського Союзу. Зміст цього принципу полягає у тому, що при здійсненні будь-яких дій по відношенню до дітей, як з боку органів державної влади, так і з боку приватних установ, вищі інтереси дитини повинні розглядатися як пріоритетні.

За приписами ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема, утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно з ч. 1, 4 ст. 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, абз. 2 п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Таким чином, рішення про реорганізацію (перепрофілювання) навчального закладу комунальної форми власності приймає місцева (сільська, селищна, міська) рада, у віданні якої перебуває відповідний навчальний заклад.

За приписами підп. 1 п. «а» ст. 32 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, молодіжними центрами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Положеннями частин 1-3 статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Положеннями ст. 13 Закону України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту» (далі Закон № 2145-VIII) для забезпечення територіальної доступності повної загальної середньої освіти органи місцевого самоврядування створюють і утримують мережу закладів освіти та їхніх філій. Кожна особа має право здобувати початкову та базову середню освіту в закладі освіти (його філії), що найбільш доступний та наближений до місця проживання особи. Право особи здобувати початкову та базову середню освіту у державному або комунальному закладі освіти (його філії), за яким закріплена територія обслуговування, на якій проживає ця особа, гарантується, що не обмежує право особи обрати інший заклад освіти.

Засновник закладу освіти або уповноважений ним орган (особа) приймає рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію, зміну типу закладу освіти, затверджує статут (його нову редакцію), укладає засновницький договір у випадках, визначених законом (абз. 1 ч. 2 ст. 25 Закону № 2145-VIII).

Згідно зі ч. 2 ст. 66 Закону № 2145-VIII районні, міські ради, зокрема, відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти та забезпечення якості освіти на відповідній території, забезпечення доступності дошкільної, початкової та базової середньої освіти, позашкільної освіти; планують та забезпечують розвиток мережі закладів дошкільної, початкової та базової середньої освіти, позашкільної освіти; засновують заклади освіти, а також реорганізовують, перепрофільовують (змінюють тип) та ліквідовують їх з урахуванням спеціальних законів; забезпечують доступність дошкільної та середньої освіти для всіх громадян, які проживають на відповідній території, та вживають заходів для забезпечення потреби у дошкільній та позашкільній освіті.

Відповідно до п. 6 ч. ст. 1 Закону України від 16 січня 2020 року № 463-IX «Про повну загальну середню освіту» (далі Закон № 463-IX) засновником закладу загальної середньої освіти є орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад загальної середньої освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.

Територіальну доступність повної загальної середньої освіти забезпечують у межах повноважень органи державної влади та органи місцевого самоврядування шляхом: формування та утримання мережі закладів освіти, у тому числі опорних, їхніх структурних підрозділів (філій) (ч. 1 ст. 8 Закону № 463-IX).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 32 Закону № 463-IX рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти приймає його засновник (засновники). Мережа закладів загальної середньої освіти формується відповідно до законодавства з урахуванням соціально-економічної та демографічної ситуації, а також відповідно до культурно-освітніх та інших потреб територіальної громади та/або суспільства. Розвиток мережі комунальних початкових шкіл, гімназій забезпечують районні, міські, сільські, селищні ради. Рішення про утворення комунальних початкових шкіл, гімназій як окремих юридичних осіб, їх реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) приймають районні, міські, сільські, селищні ради. У разі реорганізації чи ліквідації закладу загальної середньої освіти засновник зобов`язаний забезпечити учням можливість продовжити здобуття загальної середньої освіти на відповідному рівні освіти. Реорганізація, зміна типу, ліквідація закладу загальної середньої освіти у сільській місцевості допускається лише після громадського обговорення проекту відповідного рішення засновника, який оприлюднюється не менше ніж за один рік до прийняття відповідного рішення.

На час виникнення спірних правовідносин (березень 2021 року), абзацом 2 частини другої статті 32 Закону України «Про повну загальну середню освіту» було передбачено, що реорганізація і ліквідація закладів загальної середньої освіти у сільській місцевості допускаються лише після громадського обговорення проекту відповідного рішення засновника.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення механізмів формування мережі ліцеїв для запровадження якісної профільної середньої освіти» від 15 липня 2021 року № 1658-IX, який набрав чинності 08 серпня 2021 року, абзац 2 частини другої статті 32 Закону України «Про повну загальну середню освіту» викладено в такій редакції: «Реорганізація, зміна типу, ліквідація закладу загальної середньої освіти у сільській місцевості допускається лише після громадського обговорення проекту відповідного рішення засновника, який оприлюднюється не менше ніж за один рік до прийняття відповідного рішення».

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2021 року № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» затверджено Порядок проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики (далі - Порядок № 996).

За приписами п. 11-13 Порядку № 996 проведення консультацій з громадськістю щодо проектів нормативно-правових актів, які стосуються конституційних прав, свобод та обов`язків громадян; стосуються життєвих інтересів громадян, у тому числі впливають на стан навколишнього природного середовища; передбачають провадження регуляторної діяльності у певній сфері; визначають стратегічні цілі, пріоритети і завдання у відповідній сфері державного управління (у тому числі проекти державних і регіональних програм економічного, соціального і культурного розвитку, рішення стосовно їх виконання); стосуються інтересів територіальних громад, здійснення повноважень місцевого самоврядування, делегованих органам виконавчої влади відповідними радами; визначають порядок надання адміністративних послуг; стосуються правового статусу громадських об`єднань, їх фінансування та діяльності; передбачають надання пільг чи встановлення обмежень для суб`єктів господарювання та інститутів громадянського суспільства; стосуються присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності, які за ними закріплені, об`єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій; стосуються витрачання бюджетних коштів (звіти головних розпорядників бюджетних коштів за минулий рік), здійснюються у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю.

Публічне громадське обговорення передбачає організацію і проведення публічних заходів: конференцій, форумів, громадських слухань, засідань за круглим столом, зборів, зустрічей (нарад) з громадськістю; Інтернет-конференцій, відеоконференцій. Додатково у рамках публічного громадського обговорення можуть проводитися засідання громадських рад, інших допоміжних органів, утворених при органах виконавчої влади.

Відповідно до п. 16 Порядку № 996 електронні консультації з громадськістю проводяться у підрубриці «Електронні консультації з громадськістю» рубрики «Консультації з громадськістю» офіційного веб-сайту органу виконавчої влади.

Під час проведення електронних консультацій з громадськістю орган виконавчої влади оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та на урядовому веб-сайті «Громадянське суспільство і влада» інформаційне повідомлення про проведення електронних консультацій, текст проекту акта, винесеного на обговорення. В інформаційному повідомленні про проведення електронних консультацій з громадськістю зазначаються: найменування органу виконавчої влади, який проводить електронні консультації з громадськістю; назва проекту акта або стислий зміст пропозиції щодо реалізації державної політики у відповідній сфері державного і суспільного життя, винесеної на обговорення; соціальні групи населення та заінтересовані сторони, на які поширюватиметься дія рішення, яке планується прийняти за результатами електронних консультацій з громадськістю; можливі наслідки проведення в життя рішення для різних соціальних груп населення та заінтересованих сторін; електронна адреса, строк і форма подання пропозицій та зауважень; номер телефону, за яким надаються консультації з питання, що винесено на обговорення; прізвище, ім`я відповідальної особи органу виконавчої влади; строк і спосіб оприлюднення результатів обговорення (пункт 17 Порядку № 996).

Судова колегія наголошує, що суспільство є окремим суб`єктом публічно-правових відносин, яке може мати власні (публічні) інтереси, що є відмінними від інтересів конкретної (приватної) особи та інтересів держави. При цьому, Основним Законом України передбачено, що суспільні (публічні) інтереси підлягають самостійному захисту, а також обов`язковому врахуванню при прийнятті найважливіших рішень на рівні держави або відповідної територіальної громади.

Суспільний (публічний) інтерес є оціночним поняттям, що охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних та таких, що ґрунтуються на моральних засадах, інтересів, які складають певну сукупність приватних інтересів або важливі для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби та відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами владних повноважень (суб`єктами публічної адміністрації); це поняття не піддається однозначній кваліфікації (визначенню).

Таким чином, оскільки консультації з громадськістю проводяться в обов`язковому порядку з приводу конституційних прав та свобод громадян, зокрема, права на освіту, питання щодо доцільності перепрофілювання навчального закладу є питанням, що становить суспільний інтерес, а оскаржуване рішення впливає на таке важливе конституційне право мешканців Смолдирівської територіальної громади, як право на освіту, тому, на переконання суду апеляційної інстанції, обов`язковим є врахування думки територіальної громади при прийнятті рішення щодо перепрофілювання (зміни типу) та назви Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, з метою врахування якнайкращих інтересів територіальної громади.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №359/6814/17, від 13 травня 2020 року у справі №324/1296/16-а, від 30 грудня 2020 року у справі №2140/1580/18, від 02 лютого 2021 року у справі №620/3135/19.

Пунктом 13 Постанови № 996 визначено, що публічне громадське обговорення передбачає організацію і проведення публічних заходів: конференцій, форумів, громадських слухань, засідань за круглим столом, зборів, зустрічей (нарад) з громадськістю; Інтернет-конференцій, відеоконференцій.

Тобто, консультації з громадськістю проводяться в обов`язковому порядку, зокрема з приводу розроблення та реалізації програм економічного, соціального і культурного розвитку, зокрема, якщо рішення впливає на таке важливе конституційне право, як право на освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті таких рішень.

Разом з тим, зі змісту Постанови № 996 можна зробити висновок, що консультації з громадськістю можуть проводитися у різних формах, зокрема у формі публічного громадського обговорення, електронних консультацій або вивчення громадської думки; проведення громадського обговорення може здійснюватися шляхом організації конференцій, форумів, зустрічей, проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи тощо.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку саме протокол громадських слухань є належним документом, який підтверджує, що такі громадські слухання були проведенні.

Правовий висновок про те, що опублікування проєкту відповідного рішення, пояснювальної записки до нього, проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи з педагогічним колективом та батьківською громадськістю, розгляд та надання відповідей на звернення окремих батьків, а також проведення зустрічей з батьками є допустимою формою консультації з громадськістю міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 387/168/17(2-а/387/8/17), від 30 листопада 2021 року у справі № 290/791/16-а та від 27 січня 2023 року у справі №300/5730/21.

Натомість, як засвідчується матеріалами справи, прийняттю спірного рішення передувало лише опублікування його проекту 23.02.2021 на офіційному сайті Баранівської міської ради (http://www.otg.mrada-baranivka.gov.ua/images/documents/2021/2021-03-05sesia7proekt.pdf) у розділі «Проекти рішень» та обговорення питання щодо створення та перейменування опорного закладу та його філії на засіданні постійної депутатської комісії з питань соціального захисту населення, освіти, фізичного виховання, культури, релігії та міграції, охорони здоров`я та соціальної політики від 03.03.2021.

На спростування вищезазначеного висновку відповідач належних та допустимих доказів, в тому числі й протоколу громадського слухання, який підтверджував би факт проведення громадського обговорення проекту ради рішення про пониження ступеню та перейменування Смолдирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надав.

Судова колегія, надаючи оцінку спірним правовідносинам зважає на постанову від 06 лютого 2019 року (справа №720/1536/16-а) колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка, посилаючись на раніше висловлену Верховним Судом правову позицію у постанові від 14 серпня 2018 року у справі № 359/6814/17, дійшла таких висновків:

- рішення про ліквідацію та реорганізацію навчального закладу комунальної форми власності приймає місцева (сільська, селищна, міська) рада, у віданні якої перебуває відповідний навчальний заклад;

- консультації з громадськістю проводяться в обов`язковому порядку, зокрема, з приводу розроблення та реалізації програм економічного, соціального і культурного розвитку;

- оскаржувані рішення впливають на таке важливе конституційне право позивачів (їх дітей), як право на освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті таких рішень;

- як зазначено у статті 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 №44/25, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дітей, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Однак, в даному випадку відповідачем не було дотримано вимог статті Конвенції, а думка батьків, діти яких навчаються в даному навчальному закладі, взагалі не враховувалась.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що в порядку підготовки проекту рішення про перепрофілювання навчального закладу, відповідачем не проводилася інформаційно-роз`яснювальна робота серед громадськості щодо реорганізації навчального закладу шляхом проведення загальних зборів громадян села Смолдирів за місцем їх проживання, як формою їх безпосередньої участі у вирішенні питання діяльності навчального закладу і думка громадян органом місцевого самоврядування не була врахована, незважаючи на відстоювання інтересів громадою.

Верховний Суд, зокрема у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 810/726/18, від 15 вересня 2020 року у справі № 804/3108/16, від 28 квітня 2021 року у справі № 1.380.2019.003061, від 18 травня 2022 року у справі № 280/988/19 та від 14 лютого 2023 року у справі № 640/24975/21, неодноразово вказував, що у справах, пов`язаних із захистом конституційних прав особи, а також суспільного (публічного) інтересу, важливим є досягнення оптимального балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами (принцип пропорційності), що є вимогою громадянського суспільства, демократичної, соціальної та правової держави, а також складовою принципу верховенства права.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За встановлених обставин, на переконання суду апеляційної інстанції, прийняття рішення без урахування думки батьків учнів та вчителів, жителів Смолдирівського старостинського округу щодо перепрофілювання зазначеного навчального закладу вказує на те, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, згідно з якими рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно і розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Баранівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.