Справа № 120/17430/23
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Меблевик" до Виконавчого комітету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання нечинним та скасування рішення,
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю " Меблевик" (далі - позивач) до Виконавчого комітету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання нечинним та скасування рішення.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнати протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 03.07.2022 року №370 « Про створення комісії та затвердження Положення про комісію з обстеження земельних ділянок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

Зобов`язати Виконавчий комітет Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому мав бути офіційно оприлюднений нормативно-правовий акт, невідкладно після набрання рішенням законної сили.

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Меблевик" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривень) за рахунок місцевого бюджету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області.

В той же час, під час судового засідання представник позивача заявив, що докази щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть подані відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України.

В зв"язку з чим, в рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 26.02.2024 року зазначено, що відповідно до положень ч. 7 ст. 139 КАС України встановлено позивачу 5 - денний строк з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, з наданням ( направленням ) копії таких доказів відповідачу.

У встановлений строк (04.03.2024 року) представником позивача подано до суду заяву про розподіл судових витрат. Також подано докази направлення копії заяви відповідачу в справі.

Ухвалою суду від 14.03.2024 року заяву представника позивача призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.03.2024.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Проте, надав заяву про розгляд питання щодо розподілу судових витрат у письмовому провадженні без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з"явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Разом з тим, надав заперечення на заяву представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до яких, серед іншого, просить розгляд заяви про розподіл судових витрат здійснювати без його участі. Крім того, Томашпільська селищна рада заперечує щодо стягнення з місцевого бюджету вказаної позивачем суми 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вказана сума є необґрунтованою, завищеною та неспівмірною з фактично наданими послугами представником. Відтак, представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до суми, яка є співмірною із наданими послугами, а саме до 5000,00 грн (витрати на консультацію та участь в судових засіданнях).

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, суд зважає на таке.

Згідно з ч. 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, виходячи з вимог ст. 252 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для винесення додаткового рішення у справі.

Суд зазначає, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися не вирішені певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається, зокрема, надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 23.06.2023, акт приймання-передачі адвокатських послуг від 27.02.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 27.02.2024, згідно з якою позивачем сплачено 20000 грн.

Як свідчить договір про надання правової допомоги, укладений 23.06.2023 року між адвокатом Корнійчуком С.А. та позивачем ТОВ "Меблевик", Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта на території України, з метою захисту його прав та законних Інтересів; від імені Клієнта представляти його інтереси у всіх правоохоронних, митних, податкових органах, органах прокуратури, поліції, СБУ, інших правоохоронних органах, в тому числі слідчих органах, Державній казначейській службі України, у Державній виконавчій службі України, її територіальних підрозділах, Держгеокадастрі та її територіальних підрозділах, у всіх судах судової системи Україні, і органах нотаріату, у всіх установах, підприємствах і організаціях не залежно від форми власності та підпорядкування, з правом отримувати необхідні довідки, документи, виписки, посвідчення, дозволи, знайомитися з усіма матеріалами справ, кримінальних проваджень, подавати від Імені довірителя (клієнта) запити, заяви, клопотання, скарги і відводи, надавати докази, надавати необхідні довідки та документи, оплачувати необхідні збори і мита, брати участь у розгляді справ, підписувати всі без винятку документи від імені Клієнта і здійснювати всі дії, формальності і юридичні процедури, пов`язані із захистом прав Клієнта; здійснювати будь-які передбачені законодавством України дії, з правом підписання позовних заяв, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення позовних вимог, укладення мирової угоди, угоди про досудове врегулювання спору, угод добровільного врегулювання, матеріально-правових претензій, оскарження судових актів (рішень, ухвал, постанов) підписання та подання апеляційних, касаційних скарг, отримання виконавчих листів, пред`явлення виконавчих листів, наказів та ухвал до стягнення, а також реалізовувати Інші права і нести обов`язки позивача, відповідача, третьої особи, кредитора, боржника з правом підписувати, подавати та одержувати будь-які документи, запити заяви, листи, оплачувати необхідні державні збори і мита, отримувати присуджені судові витрати (судовий збір, витрати на послуги адвоката, тощо), користуватися іншими процесуальними правами, встановлених законом без обмежень повноважень, з метою захисту інтересів Клієнта.

Пунктом 3 договору визначено, що Адвокат та Клієнт цим договором погоджують такі гонорарні відносини: витрати на адвоката становлять 20000 грн. Клієнт після підписання даного договору оплачує Адвокату витрати на його послуги в розмірі 10000 грн., а решту суми 10000 грн. оплачує Адвокату після набрання остаточним рішенням суду законної сили у справі.

Відповідно до акту приймання - передачі адвокатських послуг від 27.02.2024 Адвокат Корнійчук С.А. надав клієнту ТОВ "Меблевик" адвокатські послуги відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 23.06.2023, а клієнт ТОВ "Меблевик" прийняв надані послуги, а саме: консультація, визначення позиції захисту, запити, підготовка та подання позовної заяви, участь адвоката у підготовчих та судових засіданнях. Вартість послуг за вказаним договором становить 20000 грн, згідно пункту 3 Договору (фактично виконаної роботи).

Отже, суд зауважує, що за умовами договору про надання правничої (правової) допомоги від 23.06.2023 гонорар Адвоката в сумі 20000 грн. складається із двох частин, першу з яких в розмірі 10000 грн. клієнт оплачує адвокату після підписання договору, а решту суми (10000 грн. ) оплачує Адвокату після набрання остаточним рішенням суду законної сили у справі. Тобто, умовами вказаного договору ( як пунктом 2, так і пунктом 3) передбачено, що у вартість гонорару адвоката в сумі 20000 грн охоплює також представлення інтересів позивача в суді апеляційної інстанції.

При цьому, суд зауважує, що станом на момент вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу рішення у цій справі законної сили ще не набрало та сторони не позбавлені права на його оскарження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Також зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Оцінивши надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, враховуючи обсяг фактично виконаної роботи адвоката згідно з актом приймання - передачі від 27.02.2024, та беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат на оплату правничої допомоги в сумі 20000 грн., суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь позивача слід зменшити, і обґрунтованим розміром буде сума 10000 грн., що відповідатиме вимогам обгрунтованості, співмірності, розумності та справедливості.

Відтак, суд приходить до висновку, що за рахунок місцевого бюджету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області на користь позивача слід стягнути витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 248, 252, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача щодо вирішення питання про розподіл судових витрат в справі задовольнити частково.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Меблевик" за рахунок місцевого бюджету Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Додаткове рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Меблевик" (вул. Криворучко, 45А, смт. Томашпіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24200, )

Відповідач: Виконавчий комітет Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (пл. Тараса Шевченка, 1, смт. Томашпіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24200; )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна