Справа № 420/1283/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1283/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 10 січня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 виплати заборгованості з пенсії в сумі 121372,04 грн., що підлягала виплаті чоловіку ОСОБА_2 за життя на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 р. у справі №420/27096/21;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії в сумі 121372,04 грн., що підлягала виплаті чоловіку ОСОБА_2 за життя на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 р. у справі №420/27096/21.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. З 01.03.2023 р. їй призначена пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 р. у справі №420/27096/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 на підставі довідки від 01.09.2021 року № ЮО94710 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 3 урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням здійснених виплат.

На виконання вказаного рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувало ОСОБА_2 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.09.2021 № ЮО 94710 про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року.

За життя ОСОБА_2 отримував перераховану пенсію. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер., не отримавши за життя заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2019 по момент отримання виплати пенсії в збільшеному розмірі, яка була йому нарахована на підставі вказаного рішення суду. В установлений законом шестимісячний строк з дня смерті пенсіонера ОСОБА_2 03.08.2023 р. через Балтське відділення ПФУ позивачка звернулась з заявою до відповідача, у якій з посиланням на статтю 61 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», просила виплатити їй неотриману померлим чоловіком заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2019 р. по момент отримання перерахованої пенсії за вказаним рішенням суду.

Однак відповідач листом від 29.08.2023 року № 24346-22707/C-02/8-1500/23 відмовив позивачці у задоволенні заяви, вказавши, що вона не є стягувачем по справі №420/27096/21, тому для виплати їй недоотриманої доплати пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні.

Після чого позивачка звернулась з заявою до відповідача про надіслання на її адресу копії розрахунку на доплату пенсії та перерахунків пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 р. у справі №420/27096/21. Листом від 09.11.2023 року № 36488-30284/C-02/8-1500/23 відповідач надіслав на адресу позивачки копії розрахунку на доплату, перерахунків пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 року по справі № 420/27096/21.

З наданого відповідачем розрахунку на доплату пенсії вбачається, що заборгованість з виплати пенсії за період з квітня 2019 по липень 2022, яку померлий чоловік позивачки - ОСОБА_2 не отримав за життя становить 121372,04 грн.

Вважаючи, дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачці неотриманої за життя пенсії її померлим чоловіком протиправними та такими, що порушують її право на отримання зазначеної пенсії, остання звернулася до суду з даним позовом.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

Копію ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року про відкриття провадження та позов з додатками було 16 січня 2024 року о 23:19 год. доставлено до електронного кабінету ГУ ПФУ в Одеській області, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою.

Відповідач відзив на позов до суду не надав.

У відповідності до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на 20 березня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 року у справі №420/27096/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки від 01.09.2021 року № ЮО94710 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням здійснених виплат.

На виконання вказаного рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувало ОСОБА_2 пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.09.2021 року № ЮО 94710 про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року.

За життя ОСОБА_2 отримував перераховану пенсію. Разом з тим, не отримав за життя заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2019 року по момент отримання виплати пенсії в збільшеному розмірі, яка була йому нарахована на підставі вказаного рішення суду.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер., про що Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис №78 від 08.02.2023 року та видано свідоцтво про смерть №720759 Серії І-ЖД, наявні в матеріалах справи (а.с. 7).

ОСОБА_1 (далі - позивачка) є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 10.01.1981 року НОМЕР_3 (а.с. 6).

Крім того, позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує з 01.03.2023 року пенсію по втраті годувальника, згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року в розмірі 30% від грошового забезпечення померлого чоловіка.

В установлений законом шестимісячний строк з дня смерті пенсіонера ОСОБА_2 , а саме 03.08.2023 року через Балтське відділення ПФУ позивачка звернулась з заявою до відповідача, у якій з посиланням на статтю 61 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», просила виплатити їй недотриману померлим чоловіком заборгованість з виплати пенсії за період з 01.04.2019 р. по момент отримання перерахованої пенсії за вказаним рішенням суду.

Однак відповідач листом від 29.08.2023 року № 24346-22707/C-02/8-1500/23 відмовив позивачці у задоволенні заяви, вказавши, що вона не є стягувачем по справі №420/27096/21, тому для виплати їй недоотриманої доплати пенсії за зазначеним рішенням суду правові підстави відсутні.

Після чого позивачка звернулась з заявою до відповідача про надіслання на її адресу копії розрахунку на доплату пенсії та перерахунків пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 р. у справі №420/27096/21.

Листом від 09.11.2023 року № 36488-30284/C-02/8-1500/23 відповідач надіслав на адресу позивачки копії розрахунку на доплату, перерахунків пенсії за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2022 року по справі № 420/27096/21.

З наданого відповідачем розрахунку на доплату пенсії вбачається, що заборгованість з виплати пенсії за період з квітня 2019 по липень 2022, яку померлий чоловік позивачки - ОСОБА_2 не отримав за життя становить 121372,04 грн.

Не погоджуючись із зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та вважаючи їх протиправними, позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом у справі.

Джерела права та висновки суду

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262).

Статтею 61 Закону №2262 визначено, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Відповідно до положень частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №3-1)

Згідно з пунктом 4 Порядку №3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Таким чином, законодавцем передбачено окремий порядок виплати неотриманої за життя суми пенсії визначеним колом його близьких осіб в межах шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера.

Відповідно до абз.1 п. 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті (абз. 3 п. 2.26 розділу II Порядку № 22-1).

Абзацом 1 ч. 2, частиною 4 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати, тобто після нарахування є власністю пенсіонера.

Суд звертає увагу сторін, що конституційне право на отримання пенсії не може бути обмежено з огляду на приписи Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Не виплата пенсії яка гарантована Конституцією України є прямим порушенням статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи, пов`язані з правом власності, визнав та утвердив у практиці принцип рівноправності, який випливає зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, така позиція Суду була закріплена у постанові ЄСПЛ у справі «Пайн Веллей Девелоупментс Лтд. та інші проти Ірландії» від 29 листопада 1991 року. Порушенням «мирного володіння майном», яке належить фізичним та юридичним особам, є, по суті, будь-яке втручання у право власності зазначених осіб. Саме таке втручання може мати форму позбавлення можливості використовувати об`єкти, які належать на праві власності зазначеним особам, ненадання передбачених у законодавстві дозволів, інших форм перешкоджання реалізації права власності. Як правило, суб`єктами останніх із форм втручання у право власності є державні органи та посадові особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 10.01.1981 року НОМЕР_3 (а.с. 6).

Наявність родинного зв`язку між позивачкою та померлим ОСОБА_2 відповідач не заперечує, оскільки такий зв`язок підтверджений належним чином, копіями відповідних документів, які були надані відповідачу при зверненні позивачки з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого та крім цього позивачці призначено пенсію по втраті годувальника.

Зі змісту листа № 24346-22707/C-02/8-1500/23 вбачається, що позивачка звернулась із відповідним зверненням до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у встановлений шестимісячний строк. Відтак позивачка, має право на отримання недоодержаної пенсії її померлого чоловіка - ОСОБА_2 відповідно ст.61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 , як дружині померлого пенсіонера - ОСОБА_2 , відповідно до статті 61 закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягала виплаті, та залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю у загальному розмірі 121 372,04 грн. на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/27096/21.

При цьому, суд зауважує, що нормою Закону № 2262 запроваджено спеціальне правило публічного законодавства, у силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2)батькам померлого пенсіонера; 3) дружині (чоловіку) померлого пенсіонера; 4) членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Однією з умов виплати пенсії, що не включається до складу спадщини, вказаним вище особам є те, що пенсія повинна бути призначена, обчислена, нарахована до виплати, але недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплати боргу за пенсією.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті.

Тобто, позивачка, як дружина померлого, має право на виплату суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові, які мають право на пенсію за Законом №2262, незалежно від того чи є він спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , при цьому норма статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачає можливості здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, так як направлена на безспірне отримання таких коштів.

Також вказані висновки підтримав П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 09.02.2022 року по справі №420/18827/21.

З огляду на зазначене, з метою належного захисту прав та інтересів позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 недоодержаної суми пенсії її померлого чоловіка - ОСОБА_2 в загальному розмірі 121 372,04 грн. (сто двадцять одна тисяча триста сімдесят дві гривні чотири копійки) на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/27096/21.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивачку звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат в цій частині у справі не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, у загальному розмірі 121 372,04 грн. (сто двадцять одна тисяча триста сімдесят дві гривні чотири копійки) на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/27096/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, у загальному розмірі 121 372,04 грн. (сто двадцять одна тисяча триста сімдесят дві гривні чотири копійки) на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/27096/21.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Суддя С.О. Cтефанов