Справа № 759/21804/23
Суддя: Горбенко Н. О.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21804/23

пр. № 2-а/759/20/24

22 березня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач через свого представника - адвоката Білохвостова Є.С. звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 920580, винесену 18.11.2021 року інспектором поліції Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 122 КУпАП, та стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір у розмірі 536,80 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 18.11.2021 року відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, згідно якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 680,00 грн., оскільки він здійснив зупинку (рух) на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною знаком 5.8. або 5.11, відповідно до яких забороняється зупинка транспортних засобів на цій смузі.

Однак, вважав, що дії інспектора є неправомірними, а постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що 18.11.2021 року жодної постанови відносно ОСОБА_1 не було складено, останній нічого не підписував, а також ОСОБА_1 для надання послуг таксі зареєструвався як ФОП (КВЕД «49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.») та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1001 від 02.12.2015 року «Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільними транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом» отримав ліцензію на роботу в таксі № 785 від 20.10.2021 року, на підставі чого його автомобіль обладнаний розпізнавальними знаками таксі, які нанесені на дверях автомобіля з лівого та правого боку та плафон на даху авто, з квадратами, має діючий статус партнера служби таксі і встановлений їх таксометр, про що позивач повідомив інспектора, що він має право рухатися по смузі громадського транспорту, надавши відповідні документи, на що працівник поліції не відреагував, та продовжив свої незаконні дії щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 28).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року поновлено пропущений строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, відкрито провадження у справі з проведенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 37-38).

21 грудня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав того, що викладені у позовній заяві твердження є хибними та необґрунтованими, вказав, що інспектор діяв відповідно до вимог діючого законодавства, а доводи позивача про те, що він вважається водієм таксі та його автомобіль відповідає вимогам, не заслуговують уваги, так як його автомобіль не має всіх ознак таксі, які прописані у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже позивач не мав право рухатися по смузі руху для маршрутних ТЗ, позначеною розміткою 5.11.

Відповідь на відзив не надходила.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На момент розгляду справи по суті клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Зважаючи на викладене, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що 18.11.2021 року о 16 год. 45 хв. по вул. Олени Теліги, 61 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 по смузі, яка призначена для руху громадського транспорту та позначена відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, чим порушив п. 17.1. ПДР.

Постановою від 18.11.2021 року, яка винесена інспектором взводу 2 роти 2 батальйону 4 полку 1 УПП у м. Києві лейтенантом поліції Тарасюком П.Ф., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн. (а.с. 9).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований з 22.10.2018 року, як фізична особа-підприємець та має право здійснювати такий вид підприємницької діяльності, як 49.39. Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у. (основний) (а.с. 14-15).

Згідно Витягу державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) прийнято рішення про видачу ліцензії № 785 від 29.10.2021 року, про те що ФОП ОСОБА_1 має право здійснювати такий вид господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; та дозволений такий вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів на таксі (а.с. 16).

Згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01604-00299-23 від 22.05.2023 року (ВХ № 523349) у випробовуваній лабораторії ТОВ «УКР-ТЕКСТ-СТАНДАРТ» здійснено перевірку транспортного засобу «Renault Logan» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 17-18).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КАС України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Пункт 17.1. ПДР передбачає, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Згідно п. 2.15 «а» ПДР водій таксі має право рухатися на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 або 5.11.

Правилами дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, визначено, що маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів.

Згідно п. 30.3 «й» ПДР на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: «таксі» - квадрати контрастного кольору (сторона - щонайменше 20 мм), які розміщені у шаховому порядку у два ряди. Знак встановлюється на даху транспортних засобів або наноситься на боковій їх поверхні. При цьому повинно бути нанесено щонайменше п`ять квадратів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв.

Окрім цього, відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Відповідно до абзацу 2 п. 86 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 року, для надання послуг таксі перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Крім того, відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» такий вид господарської діяльності як, зокрема, перевезення пасажирів, підлягає ліцензуванню.

Згідно ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» Транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема, легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 «Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок) визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Згідно п. 3 вказано постанови періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить, зокрема, для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки, а для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку.

Відтак, законодавством чітко визначено вимоги до здійснення діяльності щодо перевезення пасажирів, а також до автомобілів, що призначені для перевезення пасажирів.

Суду було надано копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 03.02.2021 року, витягу з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) від 02.11.2021 року, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від 22.05.2023 року, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.11.2022 року.

Разом з тим, доказів, які стверджують, що позивач здійснював перевезення осіб, в тому числі як таксі, на момент винесення оскаржуваної постанови, суду не надано. Зокрема, з матеріалів справи не вбачається, що станом на 18.11.2021 року транспортний засіб був закріплений за позивачем і пройшов технічний огляд. Відомості, які б дали можливість стверджувати у сукупності з іншими доказами, що позивач здійснював перевезення осіб, в тому числі як таксі, відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Також, згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 1 ч. 1 Розділу І «Інструкції із застосування органами та| підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС №1026 від 18.12.2018 року, ця Інструкція регулює застосування opганами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалена, і і використання інформації, отриманої з цих приладів.

Відповідно до пп.6 п.3 Розділу І «Інструкції із застосування органами та| підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», портативний відео реєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Окрім того, відповідно до вищезазначеної Інструкції, відеореєстратор - пристрій призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації.

Таким чином, відеозаписи та фотознімки з портативного відеореєстратора і інспекторів та відеозаписи з реєстратора службового транспортного засобу є доказом вчинення або не вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст.251 КУпАП та ст. ст.72-76 КАС України.

Так, в матеріалах справи відсутні відеозаписи з відеореєстратора службового транспортного засобу та з портативних нагрудних відеореєстраторів інспекторів, котрі, як вказано відповідачем не зберіглися через закінчення строків зберігання. Вказане суд приймає до уваги з огляду на те, що позивач звернувся з позовом про скасування постанови майже через 2 роки після її винесення, і яка, як вбачається з матеріалів справи, була направлена до примусового виконання в установленому порядку.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом з наявних матеріалів справи, при розгляді адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП останній жодних клопотань, в тому числі про можливість подати клопотання, докази, скористатись правовою допомогою, не заявляв. Також, позивач і не висловлював і своєї незгоди із винністю у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивач отримав копію постанови без жодних зауважень. При зверненні до суду позивач вказав, що він не підписував вказаної оскаржуваної постанови, проти доказів на підтвердження своїх доводів не надав, з відповідними клопотаннями з даного приводу до суду не звертався.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що відповідач діяв в межах та спосіб, передбачені чинним законодавством. Позивачу на місці зупинки були роз`яснені права, проведено розгляд справи та оголошено постанову, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Отже, на думку суду, позивач не надав доказів, які доводять факт надання послуг таксі, або підтверджують доводи про те, що відповідач не виносив оскаржуваної постанови щодо нього, для підпису її не надав та копії не вручав.

Враховуючи неспростування обставин, які вказані в постанові про адміністративне правопорушення, та того, що відповідач діяв в межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені законом, суд дійшов висновку, що не має підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БАА № 920580 від 18.11.2021 року.

Єропейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

За таких обставин суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122, 222, 251, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Горбенко