Справа № 200/1444/23
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року справа №200/1444/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 р. у справі № 200/1444/23 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №99 від 03.01.2023 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , у розмірі 10 991,30 грн., починаючи з 11.08.2022.

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо поширення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI та перерахунку пенсії виходячи з 80 відсотків його заробітної плати (доходу), починаючи з дня призначення пенсії.

- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 13486010) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно з нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI виходячи з 80 відсотків його заробітної плати (доходу), починаючи з 29 вересня 2021 року.

- стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача згідно зі статтею 139 КАС України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023, яке набрало законної сили 15.11.2023, задоволено адміністративний позов.

У зв`язку з набранням вказаним рішенням суду законної сили, Донецьким окружним адміністративним судом 06.12.2023 видано виконавчі листи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2023 задовольнлено заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виправлення описки в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №200/1444/23. Виправлено описки допущені в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 шляхом зазначення вірної адреси позивача, а саме « АДРЕСА_1 » замість помилково зазначеного « АДРЕСА_2 ».

22.12.2023 на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку 383 КАСУ в якій просить: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 доплати пенсії, нарахованої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі № 200/1444/23, за період з 29.09.2021 по 30.11.2021 у сумі 251 708,55 грн; зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиплаті нарахованої доплати пенсії, зокрема шляхом зобов`язання виплати ОСОБА_1 нарахованої доплати пенсії за минулий час, з 29.09.2021 по 30.11.2023, у сумі 251 708,55 грн. одноразовим платежем.

В обґрунтування заяви зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (м.Добропілля) прийняте рішення від 22.11.2023 №99, згідно з яким позивачу призначено пенсію з 29.09.2021, призначення за рішенням суду. Щомісячний розмір пенсії після перерахунку складає 20 930,00 грн.

На запит позивача, який подано через особистий кабінет на веб-порталі ПФУ, ГУ ПФУ в Донецькій області листом від 12.12.2023 №25043-24026/Б-02/8-0500/23 повідомило, що на виконання рішення ДОАС від 20.06.2023 у справі №200/1444/2023 у листопаді 2023 року проведено перерахунок пенсії з 29.09.2021 відповідно до статті 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі Закон №345) виходячи з 80 відсотків зарплати (доходу). Головним управлінням проведено розрахунок заборгованості пенсії за період з 29.09.2021 по 30.11.2023, яка склала 251 708,55 грн. Сума доплати за рішенням суду як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.

Таким чином, нарахування відповідачем доплати пенсії стосується саме порядку виконання судового рішення.

Натомість у порушення вимог пенсійного законодавства доплату на виконання рішення суду за період з 29.09.2021 по 30.11.2023 позивачу відповідачем не виплачено.

Дії відповідача по невиплаті нарахованої доплати за минулий час вчинені останнім на виконання рішення суду у справі № 200/1444/23, оскільки нарахування цієї доплати є складовою поновлення права та стосується порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду у справі № 200/1444/23.

Позивач, не погодився з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплати пенсії нарахованої на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі № 200/1444/23 за період з 29.09.2021 по 30.11.2023 у сумі 251 708,55 грн., зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли невиплаті нарахованої доплати пенсії, шляхом зобов`язання виплатити позивачеві нараховану доплату пенсії за минулий час, з 29.09.2021 по 30.11.2023, у сумі 251 708,55 грн. одноразовим платежем.

В обґрунтування скарги зазначено, що позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі № 200/1444/23. Необхідність вдатися до цього способу захисту обумовлена незаконністю дій відповідача, пов`язаних із виконанням остаточного судового рішення, яке набрало законної сили 15.11.2023, та яке, в частині виплати пенсії за минулий час не виконане, а відповідач відмовляється виконувати його у встановленому порядку.

Ураховуючи правову мету, яка втілена законодавцем у норми статті 383 КАС України, означене порушення, допущене відповідачем щодо позивача під час виконання судового рішення, є підставою звернутися до юридичних механізмів здійснення судового контролю за його виконанням. Саме ці механізми дозволять забезпечити виконання судового рішення тією мірою, щоб реально поновити пенсійні права, що зазнали порушення.

Але, відмовляючи у задоволенні заяви про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень, суд послався на те, що підставами застосування статті 383 КАС може бути лише невиконання судового рішення, а оскільки рішення суду виконане у межах його резолютивної частини, запропонував мені звернутися до суду з новим позовом.

Натомість частина перша статті 383 КАС України встановлює, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Вказана правова норма має на меті забезпечення належного виконання судового рішення, про що зазначено раніше. А її застосування законодавець пов`язує не лише з невиконанням судового рішення, про що помилково зазначає суд, а також із порушеннями, допущеними у вигляді прийняття протиправних рішень, або вчинення протиправних дій, або невчинення дій, що підлягали вчиненню, під час виконання судового рішення.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття судом спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення тією повною мірою, яке охоплюється способом захисту та підлягає виконанню, не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19, від 18.05.2022 року у справі № 480/2378/21.

У даному випадку на виконання рішення суду пенсійним фондом проведено перерахунок пенсії з 29.09.2021 відповідно до статті 8 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» виходячи з 80 відсотків зарплати (доходу).

На виконання цього судового рішення проведено розрахунок заборгованості пенсії за період з 29.09.2021 по 30.11.2023, сума якої складає 251 708,55 грн.

Таким чином, нарахування відповідачем доплати пенсії стосується порядку виконання судового рішення у справі № 200/1444/23.

Оскільки доплату нараховано відповідачем на виконання судового рішення, але виплачувати її у встановленому порядку останній відмовляється, наявні підстави зазначати про вчинення суб`єктом владних повноважень протиправних дій на виконання рішення суду від 20.06.2023 у справі №200/1444/2023. А це, у свою чергу, згідно з приписами статті 383 КАС України, визнається підставою для позивача подати до суду першої інстанції порядком цієї ж норми заяву про визнання таких дій протиправними. Саме з такою заявою він звернувся до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Залишаючи без задоволення заяву, суд першої інстанції зазначив, що правовідносини щодо нарахування та виплати позивачу заборгованості з пенсійних виплат, які могли утворитися внаслідок перерахунку пенсії не були предметом розгляду в рішенні Донецького окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами 1, 2, 4 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Вказаною нормою законодавець встановив обов`язок учасників справи щодо обов`язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або виключень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов`язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

За загальним правилом для захисту чи поновлення своїх порушених прав і законних інтересів позивач, на користь якого ухвалено вказане судове рішення, має право подати заяву до суду першої інстанції. Така форма судового контролю з ініціативи учасника справи встановлена статтею 383 чинної КАС України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Європейський Суд з прав людини звертає увагу на те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії». Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини»).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, виконавче провадження - завершальна стадія судового провадження, а примусове виконання судових рішень - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, забезпечується, у першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

Таким чином, виходячи з наведених вище норм, звернення до суду із заявою відповідно до статті 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №805/1458/17-а, від 27.06.2019 у справі №807/220/18, від 09 грудня 2021 року у справі № 9901/235/20, від 28 вересня 2021 року у справі №440/2130/21, в ухвалах Верховного Суду від 05 липня 2021 року у справі № 260/636/19, від 18 грудня 2020 року у справі № 200/5793/20-а.

Отже, звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку статті 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, у тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до виконавців, а звернення до суду в порядку статті 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.

Матеріали справи не містять документального підтвердження перебування на виконанні виконавчого провадження щодо судового рішення у цій справі.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.06.2023, яке набрало законної сили 15.11.2023: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №99 від 03.01.2023 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , з порушенням вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 29.09.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI виходячи з 80 відсотків його заробітної плати (доходу); стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.12.2023 № 25043-24026/Б-02/8-0500/23 повідомлено позивача, що на виконання означеного рішення суду в листопаді 2023 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 29.09.2021 з урахуванням статті 8 Закону № 345. Після проведеного перерахунку, розмір пенсії позивача визначено як 80 відсотків його середнього заробітку. Враховуючи, що пунктом 3 статті 27 Закону № 1058 визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, розмір Вашої пенсії складає: з 29.09.2021 18540,00 грн.; з 01.12.2021 19340,00 грн.; з 01.07.2022 20270,00 грн; з 01.12.2022 по теперішній час 20930,00 грн. Головним управлінням проведено розрахунок заборгованості пенсії період з 29.09.2021 по 30.11.2023, яка склала 251 708,55 грн.

Факт проведення такого перерахунку підтверджується відповідними розрахунками, що наведений у листі пенсійного органу та протоколі про перерахунок пенсії.

Отже, відповідачем виконано рішення в частині перерахунку пенсії з 29.09.2021.

Підставою звернення до суду з заявою виступали протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не здійснення виплати суми заборгованості за період з 29.09.2021 по 30.11.2023 нарахованої під час здійснення такого перерахунку.

Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиконання рішення суду, позивач звернувся з заявою в порядку 383 КАС України.

Як зазначалось, з огляду на приписи процесуального законодавства, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2019 року у справі №826/3678/16 указав, що позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються нетотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Суд наголошує, що позивач у межах справи не звертався та суд не розглядав питання щодо нарахування та виплати заборгованості після перерахунку пенсії. Відповідно судом не вирішувалось питання правомірності дій відповідача в частині виплати/невиплати такої заборгованості.

Ураховуючи вказане, помилковими є посилання позивача про те, що у спірних правовідносинах наявні обставини визначенні статтею 383 КАС України.

Суд зауважує, що вимоги позивача у межах цієї заяви, можуть бути заявлені окремим адміністративним позовом та повинні оцінюватися судом на предмет правомірності таких вимог.

Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі №200/2737/21-а, від 15 червня 2023 року у справі № 420/18923/21.

З огляду на наведене вище, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява позивача не підлягає задоволенню, оскільки позивачем фактично заявлені вимоги які не були предметом судового розгляду.

Посилання позивача на висновки ВС України у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19, від 18.05.2022 року у справі № 480/2378/2 тощо, є помилковим, оскільки обставини та підставі у вказаному рішенні є відмінними від спірних правовідносин.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 р. у справі № 200/1444/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 р. у справі № 200/1444/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 20 березня 2024 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: А.В. Гайдар

А.А. Блохін