Справа № 120/15904/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 р. Справа № 120/15904/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), які подані її представником - адвокатом Савчуком М.В., до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач 2) про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 04.09.2023 звернулась до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". За результатами розгляду даної заяви ГУ ПФУ в Донецькій області винесено рішення №72 від 11.09.2023, яким було відмовлено у призначення їй пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Як зазначає позивач, відповідач під час вирішення питання про призначення пенсії не зарахував до її пільгового стажу періоди роботи на посаді просочувальника електротехнічних виробів з 01.11.2005 по 21.10.2010, оскільки назва професії просочувальник електричних виробів в наказі про результати атестації робочих місць від 25.10.2005 № 11-Ф не відповідає назві професії просочувальник електротехнічних виробів в додатку до наказу № 11-Ф від 25.10.2005 про Список робітників за професіями та посадами, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Списку №2.

Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується, та зазначає, що здобутий пільговий стаж підтверджується трудовою книжкою та уточнюючою довідкою підприємства, а особа не може впливати на зміст наказів про проведення атестації робочих місць, а також не може нести відповідальність за будь-які недоліки проведення атестації.

Ухвалою від 23.10.2023 судом відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачам 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

30.10.2023 від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідача 1 проти позову заперечує. Зазначає, що позивач 04.09.2023 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За принципом екстериторіальності зазначена заява розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та за результатами розгляду якої було винесено рішення №72 від 11.09.2023 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу у відповідності до ст. 114 Закону №1058. Відповідач 1 зазначає, що в ході розгляду документів до страхового стажу позивача зараховані всі періоди її трудової діяльності, які в сукупності становлять 34 роки 11 місяців 12 днів. Однак до пільгового стажу за Списком №2 відповідно до уточнюючої довідки від 15.06.2023 №25 не зараховано період роботи з 01.11.2005 по 21.10.2010, оскільки назва професії просочувальник електричних виробів в наказі про результати атестації робочих місць від 25.10.2005 № 11-Ф не відповідає назві професії просочувальник електротехнічних виробів в додатку до наказу № 11-Ф від 25.10.2005 про Список робітників за професіями та посадами, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Списку № 2.

Відповідач 1 наголошує, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 114 Закону № 1058 має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або №2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, ГУ ПФУ в Донецькій області вважає, що діяло правомірно, а тому в позові просить відмовити.

Натомість, відповідач 2 копію ухвали про відкриття провадженні у справі від 23.10.2023 отримав в електронний кабінет 23.10.2023 о 12:25 про що свідчить відповідна довідка, яка наявна в матеріалах справи. Однак своїм правом на подання відзиву не скористався.

Наведені обставини згідно ч. 6 ст. 162 КАС України не є перешкодою в розгляді справи за відсутності відзиву від відповідача 2.

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що 04.09.2023 ОСОБА_1 у віці 55 років звернулась до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі - Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення № №72 від 11.09.2023 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Так, за даним рішенням відповідач 1 підтвердив загальний страховий стаж ОСОБА_1 - 34 роки 11 місяців 12 днів, пільговий стаж за Списком №2 відповідач 1 визначив як 3 роки 04 місяці з необхідних на його думку 10 років.

Зокрема, в цьому рішенні зазначено, що до пільгового стажу за Списком №2 відповідно до уточнюючої довідки від 15.06.2023 №25 не зараховано період роботи з 01.11.2005 по 21.10.2010, оскільки назва професії просочувальник електричних виробів в наказі про результати атестації робочих місць від 25.10.2005 № 11-Ф не відповідає назві професії просочувальник електротехнічних виробів в додатку до наказу № 11-Ф від 25.10.2005 про Список робітників за професіями та посадами, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Списку № 2.

Вважаючи, що орган Пенсійного фонду безпідставно дійшов висновку про не зарахування вказаного вище періоду її трудової діяльності до пільгового стажу та, у зв`язку з цим, протиправно відмовив їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту порушених, на її думку, прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон № 1058-ІV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій було доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-І Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян, зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017.

Так, згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Аналогічна норма закріплена в п. "б" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії (04.09.2023) досягнула віку понад 55 років та її страховий стаж становить 34 роки 11 місяців 12 днів. При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, пільговий стаж позивача необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 становить 3 роки 4 місяці. Періоди її трудової діяльності з 01.11.2005 по 21.10.2010 не зараховані до пільгового стажу, у зв?язку з тим, що в уточнюючій довідці від 15.06.2023 №25, назва професії просочувальник електричних виробів в наказі про результати атестації робочих місць від 25.10.2005 № 11-Ф не відповідає назві професії просочувальник електротехнічних виробів в додатку до наказу № 11-Ф від 25.10.2005 про Список робітників за професіями та посадами, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Списку № 2.

Щодо вищевикладеного то суд зазначає, що приписами статті 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 242/2536/16-а, від 12.09.2022 по справі №569/16691/16-а, від 01.01.2022 по справі № 620/1178/19 та інших.

Досліджуючи копію трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 24.09.1985, судом встановлено, що:

01.11.2005 позивач переведена на посаду просочувальника електротехнічних виробів приватного підприємства Виробниче об`єднання Елна Сервіс згідно з наказом №136-к від 28.10.2005 (запис №7);

24.04.2014 позивач звільнена за власним бажанням за наказом №23-к від 28.10.2014 (запис №8).

Такі записи в трудовій книжці містять посилання на відповідні документи, на основі яких вони вчинені (накази), засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Також позивачем була надана уточнююча довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №25 від 15.06.2023, яка видана приватним підприємством Виробниче об`єднання Елна Сервіс.

У даній довідці міститься інформація про те, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в приватному підприємстві Виробниче об`єднання ЕлнаСервіс та за період з 01.11.2005 по 24.04.2014 працювала за професією, посадою просочувальник електротехнічних виробів, що передбачена Списком 2 розділу 15 підрозділу а код КП8252 затвердженого постановою КМ України від 16.01.2003 № 36 та виконувала роботи просочувальник електротехнічних виробів, зайняті просочуванням сполуками, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Окремо в уточнюючій довідці зазначено про проведення атестації робочих місць на підприємстві з посиланням на висновки Державної експертизи умов праці №09-02-374 від 01.11.2005, №09-05-427 від 23.12.2010, №04-01-307 від 20.08.2012 та відповідні накази №11-Ф від 25.10.2005, №5-ф від 22.10.2010, №8-ф від 01.08.2012.

Відтак судом встановлено, вказана довідка №25 від 15.06.2023 містить всю необхідну інформацію, що визначена пунктом 20 Порядку № 637, а саме: у ній зазначено періоди роботи позивача, що зараховуються до спеціального стажу, посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, найменування списків, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Щодо доводів відповідача проте, що назва професії просочувальник електричних виробів в наказі про результати атестації робочих місць від 25.10.2005 № 11-Ф не відповідає назві професії просочувальник електротехнічних виробів в додатку до наказу № 11-Ф від 25.10.2005 про Список робітників за професіями та посадами, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Списку № 2, то суд зазначає наступне.

Так, як вбачається зі змісту трудової книжки позивача, ОСОБА_1 з 01.06.2001 працювала в приватному підприємстві Виробниче об`єднання Елна Сервіс. Також судом встановлено, що Наказом від 08.08.2005 №7-Ф Про Проведення атестацій робочих місць, за умовами праці для визначення права робітників на пільгове забезпечення по Спискам №1, №2, додаткові відпустки та компенсації за шкідливі умови праці створено атестаційну комісію, для проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Наказом від 25.10.2005 №11-Ф Про результати атестації робочих місць, за умовами паці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Спискам №1, №2 додаткові відпустки та компенсації за шкідливі умови праці підтверджено належність до Списку №2 професій, зокрема просочувальники електричних виробів зайняті просочуванням сполуками, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу безпеки (герметизаторники).

В пункті 6 додатку до наказу № 11-Ф від 25.10.2025 про Список робітників за професіями та посадами, які підлягають пільговому пенсійному забезпеченню по Списку № 2, вказано професію Герметизаторники, а також зазначено список осіб, які працювали за такою професією, серед яких була і ОСОБА_1 (пункт 5).

Отже з наведеного вбачається, що станом на проведення атестації робочих місць у 2005 році ОСОБА_1 виконувала роботу герметизаторника.

При цьому суд враховує те, що атестація робочих місць відбулась 25.10.2005, втім як вбачається із трудової книжки позивача, а також із наданої уточнюючої довідки від 15.06.2023 №25, Штойко ТС. була переведена на посаду просочувальник електротехнічних виробів 01.11.2005, тобто вже після проведення атестації у 2005 році.

Також суд враховує те, що наступна атестація робочих місць відбулась у 2010 році, де в наказі №5-ф від 22.10.2010 та в додатку до такого наказу вбачається, що позивач працювала на посаді просочувальник електротехнічних виробів та вказана професія посада підлягає пільговому пенсійному забезпеченню по Списку № 2.

Крім того суд наголошує на тому, що спірним є саме період роботи позивача на посаді просочувальник електротехнічних виробів з 01.11.2005 по 21.10.2010.

Одночасно із цим суд також не може не зазначити, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації за належне ведення документації, оформлення та зміст наказів про проведення атестації покладається саме на керівника підприємства. Проте, жодні причини, з яких атестація не була проведена, або не закінчена або ж коли існують певні розбіжності в оформленні наказів про проведення такої атестації не є підставою для відмови в зарахуванні відповідного стажу працівникові, оскільки особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1 або Списку №2, робоче місце якої підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на проведення такої атестації або ж належне введення та оформлення документації.

Отже, проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Наведене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, який застосовується судом при вирішенні цієї справи.

Відтак, підсумовуючи вищевикладене суд вважає, що пільговий період трудової діяльності позивача підтверджений належним чином (позивач працювала повний робочий день на посаді що передбачені Списком 2 розділу 15 підрозділу, затвердженого постановою КМ України від 16.01.2003 № 36, тому не зарахування ОСОБА_1 періоду її роботи з 01.11.2005 по 21.10.2010 згідно довідки від 15.06.2023 №25 до пільгового стажу є протиправним.

За таких обставин оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №72 від 11.09.2023 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує те, що згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Як вказано у частині 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, виходячи з принципу "належного врядування", суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

В даному випадку для визначення права позивача на набуття пенсії за віком на пільгових умовах необхідно провести обрахунок її пільгового стажу, що належить до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Отже, враховуючи те, що територіальний орган Пенсійного фонду неналежно розглянув заяву позивача від 04.09.2023 про призначення пільгової пенсії за віком та прийняв передчасне і протиправне рішення №72 від 11.09.2023, яким відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, а також враховуючи те, що призначення пенсії належить до виключної компетенції пенсійного органу, який і має здійснити відповідний повторний розрахунок пільгового стажу позивача із урахуванням спірного періоду її роботи, суд вважає, що належним способом захисту в даному випадку буде зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи 01.11.2005 по 21.10.2010, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 04.09.2023 з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Окремо суд також наголошує на тому, що до пільгового стажу ОСОБА_1 підлягає зарахуванню саме період її роботи з 01.11.2005 по 21.10.2010, а не з 01.11.2005 по 24.04.2014, як про те просить позивач у своїх вимогах. Оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення №72 від 11.09.2023, відповідачем не був зарахований період роботи позивача з 01.11.2005 по 21.10.2010 (період, що охоплювався атестацією робочих місць згідно наказу від 15.10.2005 № 11-Ф до прийняття на підприємстві нового наказу № 5-ф від 22.10.2010). При цьому жодних доказів того, що пенсійним органом не було враховано до пільгового стажу період роботи позивача з 22.10.2010 по 24.04.2014 матеріали справи не містять.

Відносно органу Пенсійного фонду України, на який слід покласти обов`язок по відновленню порушеного права позивача, то суд враховує, що оскільки звернення позивача із заявою про призначення пенсії відбулось до ГУ ПФУ у Вінницькій області, тому хоч і повноваження щодо розгляду поданих позивачем матеріалів були делеговані ГУ ПФУ в Донецькій області для прийняття відповідного рішення, проте обов`язок із, власне, зарахування пільгового стажу, призначення та виплати пенсії залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем звернення позивача із заявою, де позивач перебуватиме на обліку, тобто в ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Як зазначено у статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у визначений судом спосіб.

Вирішуючи питання відносно розподілу судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При цьому згідно частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів в рівних частинах (по 536,80 грн. з кожного).

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень (тобто задоволена основна вимога немайнового характеру, яка підлягала оплаті судовим збором), тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується зі способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від №72 від 11.09.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди її роботи з 01.11.2005 по 21.10.2010 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.09.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 21.03.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович