Справа № 420/2143/23
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/2143/23

Перша інстанція: суддя Хурса О. О.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І. О.,

суддів Градовського Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність щодо необ`єктивного розгляду (не надання чіткої відповіді) заяви від 12.10.2022, поданої згідно норм Закону України «Про звернення громадян» стосовно базового місяця, який був взятий за основу для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 28.02.2018;

- вжити заходи до об`єктивного повторного розгляду звернення від 12.10.2022 та надання відповіді з чітким повідомленням стосовно базового місяця, який був застосований під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 28.02.2018.

Окрім цього, в позовній заяві ставилося питання про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 сплаченого, за подання позовної заяви, судового збору.

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 пояснила, що звернулася до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою про надання інформації стосовно того, який базовий місяць був застосований під час розрахунку індексації грошового забезпечення, здійсненого на виконання рішення суду по справі №420/296/21.

На вказану заяву відповідач листом від 27.09.2022 надав відповідь стосовно виконання вказаного рішення, шляхом виплати індексації грошового забезпечення у розмірі 4 435,66 грн.

Оскільки така відповідь не містила інформації, яку просила надати позивачка, вона повторно звернулася до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою про надання запитуваної інформації, однак у листі від 28.11.2022 ВЧ НОМЕР_1 знову не указала який базовий місяць був застосований для нарахування позивачці індексації грошового забезпечення.

Позивачка вважає, що відповідь командира ВЧ НОМЕР_1 надана з порушенням норм Закону України «Про звернення громадян», є проявом протиправної бездіяльності, оскільки відсутня чітка відповідь на поставлене питання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 12.10.2022 по суті порушеного питання.

Зобов`язав ВЧ НОМЕР_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.10.2022 по суті порушеного питання, відповідно до норм чинного законодавства.

Суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, за проведеним аналізом норм Закону України «Про звернення громадян» та змісту наданої позивачці відповіді, зробив висновок, що відповідач мав надати конкретну відповідь на поставлене, у поданій заяві, питання.

Суд урахував, що відповідач у листах від 27.09.2022 №3438/1/923 та від 28.11.2022 №3438/1/1106 не надав повної та конкретної інформації з приводу порушеного заявником питання, оскільки у вказаних листах відсутня інформація про те, який саме базовий місяць був застосований ВЧ НОМЕР_1 під час нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 28.02.2018.

За таких умов, суд дійшов висновку, що ВЧ НОМЕР_1 не розглянула заяву позивача по суті порушеного питання, а тому визнав, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилася у ненаданні чіткої відповіді та зобов`язання розглянути заяву від 12.10.2022 по суті порушеного питання відповідно до норм чинного законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ВЧ3438, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 була виплачена індексація грошового забезпечення, про що остання була повідомлена письмово.

Також скаржник зазначає, що позивач, під час звільнення з військової служби, не виказувала незгоди із розміром належних до виплати сум, не проявляла жодних активних дій та не зверталася з цього приводу до відповідача.

На переконання скаржника, звернення мало бути здійснене позивачкою відразу після виплати належних сум при звільненні, у законодавчо встановлені строки, і такі дії свідчили б про наявність спору щодо розміру належних сум при звільненні.

Також скаржник, в обґрунтування правомірності наданої відповіді зазначає про те, що в умовах запровадження в Україні воєнного стану та здійснення згідно із законом заходів загальної мобілізації, військова частина не завжди має можливість своєчасно та якісно відпрацювати документи через поважні причини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, зазначає про відсутність підстав для її задоволення та про те, що рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим, слід залишити без змін.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 з 08.02.2016 по 27.11.2018.

Відповідно до наказів командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.11.2018 № 254 (по стройовій частині) с. Красносілка та №52-РС старший солдат ОСОБА_1 , бухгалтер (2 категорії) фінансово-економічної служби ВЧ НОМЕР_1 , звільнена відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у запас, з 27.11.2018 та виключена зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення.

Під час проходження служби ВЧ НОМЕР_1 не в повному обсязі виплачувала позивачці грошове забезпечення, зокрема, індексацію грошового забезпечення, у зв`язку з чим вона звернулася до суду за захистом порушеного права..

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 у справі №420/296/21 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , яка виразилась у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 08.02.2016 по 28.02.2018 індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ), Порядку проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 08.02.2016 по 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону №1282-ХІІ та положень Порядку № 1078, із застосуванням базового місяця січень 2008 року (а.с.24-30).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі №420/296/21 частково задоволено апеляційну скаргу ВЧ НОМЕР_1 .

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 скасовано в частині визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , яка виразилась у незастосуванні базового місяця січень 2008 року та зобов`язанні ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

В цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 - залишено без змін.

21.07.2021 на виконання вказаного рішення на банківську картку позивачки були перераховані кошти у розмірі 4 435,66 грн.

ОСОБА_1 направила на адресу відповідача заяву про надання інформації, який саме базовий місяць був застосований для нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 28.02.2018 (а.с.13)

27.09.2022 відповідач направив позивачці відповідь №3438/1/923, у якій повідомив, що 21.07.2021 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 у справі №420/296/21 ОСОБА_1 були виплачені кошти 4 435,66 грн, згідно з платіжним доручення №915 від 20.07.2021.

При цьому, відповідач у відповіді не зазначив який базовий місяць був застосований для нарахування позивачці індексації грошового забезпечення за вказаний період (а.с.14).

12.10.2022 позивачка повторно подала заяву про надання інформації, який базовий місяць був застосований для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 28.02.2018 на виконання рішення суду у справі № 420/296/21 (а.с.15-16)

28.11.2022 відповідач направив на адресу позивачки лист-відповідь №3438/1/1106, в якому знову не надав відповідь стосовно того, який базовий місяць застосований для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 28.02.2018 (а.с.17-22).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на поставлене питання протиправною, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на доводи військової частини про правомірність наданої відповіді, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положення статті 55 Конституції України визначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частина 1 статті 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до положень статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Стаття 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР) визначає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому, заявою є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно з положеннями частини 1 № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно частини 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до статті 14 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Стаття 19 Закону № 393/96-ВР передбачає, що обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що кожен має право звернутися із заявою, скаргою чи пропозицією до органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадової особи.

Цьому праву відповідає обов`язок відповідних суб`єктів своєчасно, об`єктивно розглянути звернення, надати обґрунтовану та вичерпну відповідь по кожному з поставлених у зверненні питань, або, у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою, роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення чи передати її на розгляд до іншого органу, до повноважень якого віднесено вирішення порушених у зверненні питань.

Як мовилося вище, скориставшись правом, наданим Законом № 393/96-ВР, позивачка звернулася до ВЧ НОМЕР_1 із заявою про надання інформації, який базовий місяць був застосований під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 28.02.2018, на виконання рішення суду у справі № 420/296/21.

Відповідач направив 27.09.2022 відповідь на таку заяву, в якій повідомив, що 21.07.2021 ОСОБА_1 , на виконання рішення суду у справі №420/296/21, були виплачені кошти 4 435,66 грн.

При цьому, відповідач у відповіді не зазначив, який базовий місяць був застосований для нарахування індексації грошового забезпечення за вказаний період, у зв`язку з чим позивачка повторно звернулася до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою щодо надання такої інформації.

Поряд з цим, зі змісту наданої відповіді від 28.11.2022 вбачається, що ВЧ НОМЕР_1 знову ж таки відповідь на поставлене питання не надала.

З цього приводу, колегія суддів зауважує, що згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів дослідила надану ВЧ НОМЕР_1 відповідь на заяву ОСОБА_1 та погоджується із висновком суд першої інстанції, що ані відповідь від 27.09.2022, ані відповідь від 28.11.2022 не містить конкретної інформації з приводу порушеного заявницею питання.

У вказаних листах відсутня чітка відповідь стосовно того, який саме базовий місяць був застосований ВЧ НОМЕР_1 під час нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 08.02.2016 по 28.02.2018, на виконання рішення суду у справі № 420/296/21.

Наведення ж у вказаній відповіді правових норм стосовно порядку та підстав виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям, із посиланням на положення Закону №1282-ХІІ та Порядку № 1078, на переконання колегії суддів, не може розглядатися як надання відповіді на поставлене заявницею питання.

За таких підстав колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 .

Посилання скаржника на те, що позивачка повинна була одразу після звільнення оскаржити суми виплачених коштів, колегія суддів оцінює критично, оскільки в даному випадку мова не йде про спір щодо розміру належних сум при звільненні, до того ж спір щодо виплати індексації грошового забезпечення вже вирішений судом.

Також колегія суддів вважає недоречними аргументи скаржника стосовно того, що в умовах воєнного стану не завжди є можливість своєчасно та якісно відпрацювати документи, адже відповідь позивачці надана, при цьому на шістьох аркушах, в той час як конкретна відповідь на поставлене питання не надана.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що у цій справі суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень процесуального права та ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

За результатами апеляційного розгляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями: 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Ю. М. Градовський

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 19.03.2024.