Справа № 606/376/24
Суддя: Марціцка І. Б.
Дата ухвалення: 2024-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/376/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

за участі секретаря судового засідання Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області (місце знаходження:46001, вул. Валова, 11 м. Тернопіль), про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Рекуш О.Р. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА № 339483 від 10.02.2024. В обґрунтування якої посилався на те, що 10.02.2024 поліцейським ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Представник позивача вважає, що відсутні докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відсутня подія та склад правопорушення. Також просив взяти до уваги, що матеріали адміністративної справи не містять доказів того, що позивач керував транспортним засобом і допустив порушення вимог п.9.4 п.п.2.1 а ПДР України. З врахуванням вказаного, вважає постанову, винесену інспектором протиправною, відтак, такою, що підлягає скасуванню, а дії інспектора поліції протиправними.

Ухвалою судді від 16 лютого 2024 року року відкрито спрощене позовне провадження у цій адміністративній справі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, просили розглядати справу без його участі на підставі доводів викладених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак надіслав відзив на позов, у якому просив розглянути справу без участі представника відповідача, відмовити у задоволенні позову. Свою позицію по справі відповідач обґрунтовує тим, що 10.02.2024 ОСОБА_1 керував т.з. Renault Master д.н.з НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, не подав сигнал покажчиком повороту або рукою завчасно до початку маневру чим порушив п. 2.1 а, 9.4 ПДР. Постанова є правомірною, оскільки зупинивши транспортний засіб, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, поінформував про порушення ним ПДР та просив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ та транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказані обставини підтверджуються відеоматеріалами, які додаються до відзиву на DVD диску. Таким чином, постанова винесена правомірно, уповноваженою особою, в спосіб передбачений законом, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Представником позивача надіслано відповідь на відзив, згідно з якою, адвокат вказує, що диск з відеозаписом за 10.02.2024 жодним чином не підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а відтак, скоєння ним порушень правил дорожнього руху. Звертав увагу, що на відеозаписі зафіксовано лише момент розмови позивача з поліцейським та процедуру винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до вимог ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як слідує з постанови серії ББА № 339483 від 10.02.2024, ОСОБА_1 10.02.2024 о 20 год.10 хв. в с. Надрічне керував т.з. Renault Master д.н.з НОМЕР_1 перед поворотом завчасно не подав сигнал показчиком повороту, а саме: ближче 50 м. до здійснення маневру, чим порушив п.9.4 ПДР України, а також не пред`явив посвідчення водія під час перевірки документів, чим порушив п.п. 2.9 а ПДР України, вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Дослідивши відеозапис, який надав представник відповідача встановлено, що 10.02.2024 рухається поліцейський автомобіль, зупиняється біля білого фургона, поліцейський виходить, підходить до автомобіля, звертається до особи, яка сидить за кермом, як до водія, та вказує, що було увімкнуто лівий показчик повороту, а зупинилися справа, при цьому на відеозаписі не відображено рух транспортного засобу, його зупинку. Поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що за порушення пов`язане з показчиком поворота буде усне зауваження, а за відсутність посвідчення водія - штраф 425 грн. Натомість в оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 завчасно не подав сигнал показчиком повороту, а саме: ближче 50 м. до здійснення маневру. В подальшому інспектор повідомив, що за вказане правопорушення виносить усне зауваження. Всупереч вказаному, виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, представник відповідача не довів, факту керування ОСОБА_1 т.з. Renault Master д.н.з НОМЕР_1 10.02.2024 о 20 год.10 хв. в с. Надрічне, також не доведено, яке ж правопорушення вчинив ОСОБА_1 . Не зафіксоване таке порушення і на відеозаписі, який долучений до відзиву. На вказаному відео зафіксовано спілкування поліцейського з позивачем, процедура оформлення процесуальних документів, але не рух транспортного засобу та факт вчинення правопорушення, за які ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

На думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який ніяких доказів правомірності оскаржуваної постанови не надав та доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в адміністративному правопорушенні, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, судом не здобуто, що свідчать про недоведеність ГУНП в Тернопільській області наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП .

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Твердження сторони відповідача про те, що під час винесення постанови позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази, по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, згідно вказаної статті особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно з статтею 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16а).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №339483 від 10.02. 2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Щодо заявленої вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, то така фактично охоплюється вимогами про скасування оскаржуваної постанови, а тому додаткового вирішення не потребує, через що в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, із відповідача ГУНП в Тернопільській області на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 605,60 грн.

На підставі ст.ст. 9, 245, 247, 251, 258, 268, 279, 280, 288, 289 КУпАП, та керуючись ст.ст. 5, 9, 19, 20, 70, 7277, 122, 242, 244246, 257, 271, 286 КАС України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №339483 від 10.02. 2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн скасувати, а провадження у справі закрити.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, , адреса місцезнаходження: вул. Валова, буд. 11, м. Тернопіль, 46001

Суддя І.Б. Марціцка