Справа № 140/33954/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33954/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в сумі 100000,00 грн. у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в сумі 100000,00 грн. у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді ординатора медичної служби ВЧ НОМЕР_1 .

Протягом тривалого часу позивач приймав участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а тому мав право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, яку отримував по січень 2023 року включно.

Бойовим розпорядженням командира 111обрТрО №8/1205/дек ОСОБА_1 було наказано організувати та забезпечити роботу медичного пункту 111 обрТРО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності 111 обрТРО.

Таким чином, виконуючи бойові завдання на підставі бойових розпоряджень, ОСОБА_1 протягом лютого - березня 2023 року фактично приймав участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а тому має право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, однак Військовою частиною НОМЕР_1 збільшена додаткова винагорода протиправно не нараховувалася та не виплачувалася.

Відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 , як начальником медичної служби в/ч, у лютому та березні 2023 року на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 було подано рапорти про виплату військовослужбовцям медичної служби ВЧ НОМЕР_1 додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року відповідно до вимог пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.

Однак, військовою частиною НОМЕР_1 вказані рапорти не були взяті до розгляду. У зв`язку з чим, 22.07.2023 ОСОБА_2 , як начальником медичної служби в/ч на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 було подано повторний рапорт про виплату військовослужбовцям медичної служби ВЧ НОМЕР_1 додаткової винагороди за лютий та березень 2023 року та заявлено вимогу про проведення службової перевірки за даним фактом.

02.09.2023 командиром ВЧ НОМЕР_1 було затверджено Акт службового розслідування щодо невиплати додаткової винагороди за рапортом ОСОБА_2 .

Згідно вказаного Акту службового розслідування, підставою відмови у виплаті визначено: відсутність поіменного складу підрозділу, якому було доручено виконання бойових завдань згідно бойового розпорядження. Однак, вказаний факт є неправдивим, оскільки у бойовому розпорядженні командира 111обрТрО №8/1205/дск та рапортах ОСОБА_2 конкретно вказані поіменні списки військовослужбовців, які брали участь у виконанні бойових завдань згідно конкретних бойових розпоряджень, серед яких вказано і старшого сержанта ОСОБА_1 .

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивач дізнався про порушення (на його думку) своїх прав, яке виразилося у недоотриманні додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн за лютий 2023 року та за березень 2023 року, - 23.03.2023, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату додаткової винагороди від 01.12.2023 №561 та копією відомості зарахувань додаткової винагороди від 23.03.2023. Однак, позивач звернення до суду із позовною заявою не здійснив. Натомість, звернувся із відповідною позовною заявою лише 16.11.2023 (тобто після більше 6 місяців з дня, з якого дізнався про порушення свого права), що свідчить про явне порушення позивачем при подачі позовної заяви встановленого законом строку позовної давності (6 місяців).

Крім того, зазначив, що бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023, на яке посилається позивач було видано 10.02.2023, та не містить будь-яких посилань на виконання позивачем завдань, перебуваючи в зоні бойових дій з 01.02.2023 по 30.03.2023, а лише визначає завдання, яке було визначено командиром.

В період з 01.02.2023 по 31.03.2023 відсутнє будь-яке підтвердження про виконання бойових (спеціальних) завдань позивачем, знаходячись в зоні воєнних (бойових) дій.

Також, представник відповідача вказав, що безумовними складовими для нарахування та виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн медичному персоналу медичних підрозділів є наявність: бойового розпорядження про визначення бойових завдань медичному персоналу в зоні ведення бойових дій; запису в журналі бойових дій, бойового донесення про виконання бойових завдань медичним персоналом медичного підрозділу в зоні бойових дій; доповіді про виконання визначених бойових (спеціальних) завдань медичним персоналом медичного підрозділу у районах ведення воєнних (бойових) дій.

Вважає, що видання бойового розпорядження командиром військової частини НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023 щодо здійснення завдань з медичного забезпечення підрозділів у визначеному районі оборони та рапорт начальника медичної служби з вимогою про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн військовослужбовцям медичної служби військової частини НОМЕР_1 , зміст якого не стосується виконання бойового розпорядження позивачем в зоні бойових дій не може вважатись достатніми підставами для нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. за відсутності відповідного підтвердження перебування медичного персоналу медичних частин (зокрема, позивача) в районах ведення воєнних (бойових) дій та виконання зазначеного бойового розпорядження.

Після отримання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №8/1205/дск від 10.02.2023 щодо здійснення завдань з медичного забезпечення підрозділів у визначеному районі оборони позивач був зобов`язаний виконати його та доповісти про виконання визначеного завдання командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові.

Ані позивач, ані його командир жодної доповіді про виконання позивачем визначених бойових (спеціальних) завдань відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №8/1205/дск в лютому-березні 2023 року саме у районах ведення воєнних (бойових), на яке посилається позивач, дій, не зробили.

Записи в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 , як і бойове донесення командира медичного підрозділу про виконання позивачем бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №8/1205/дск в лютому-березні 2023 року саме у районах ведення воєнних (бойових) дій також відсутні.

За даним фактом військовою частиною НОМЕР_1 було призначено та проведено службове розслідування, відповідно до висновків якого комісією додатково були досліджені журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 та бойові розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . У вказаних документах не визначено конкретних завдань, місця та час їх виконання. Факт участі медичної служби у бойових діях або заходах з виконання бойових (спеціальних) завдань свого документального підтвердження не знайшов, що також підтверджує відсутність вищезазначених складових, необхідних для призначення позивачеві додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн.

Окремо слід зазначити про те, що акт про результати службового розслідування, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 02.09.2023, за даним фактом позивачем у встановленому законом порядку оскаржений не був.

З врахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем не заперечується той факт, що протягом січня - березня 2023 року позивач виконував одне і те ж бойове завдання згідно бойового розпорядження командира 111обрТрО №8/1205/дск. Однак, у січні 2023 року позивачу було виплачено збільшену додаткову винагороду, як особі що бере безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), а уже у лютому та березні 2023 року така винагорода відповідачем не була нарахована та не виплачена, хоча позивач і надалі продовжував виконувати теж бойове розпорядження, що виконував і у січні 2023 року.

Крім того, до відзиву надано витяг із бойового розпорядження від 10.02.2023, який також у свою чергу підтверджує факт отримання завдання щодо безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

До відзиву відповідачем надано копії рапортів начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення у збільшеному розмірі - 100000,00 грн військовослужбовцям медичної служби ВЧ НОМЕР_1 за лютий та за березень 2023 року з резолюцією уповноваженої особи: В наказ. Однак, у порушення чинного законодавства жодних управлінських рішень за вказаними Рапортами прийнято не було та не повідомлено начальника медичної служби про результати розгляду вказаних рапортів.

Журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад) до ВЧ ОСОБА_2 , як начальником медичної служби в/ч, не подавався, оскільки у медичних підрозділах такі організаційно-розпорядчі документи узагалі не ведуться.

Позивач вважає, що фактично ВЧ НОМЕР_1 не заперечує проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_1 та те, що він приймає безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області у лютому - березні 2023 року.

У акті службового розслідування, затвердженому 02.09.2023 Командиром Військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області у лютому - березні 2023 року - виконував бойові завдання з медичного забезпечення, перебуваючи в зоні виконання бойового завдання в ІНФОРМАЦІЯ_1 в населеному пункті Озерне згідно бойового розпорядження командувача ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 590т від 02.10.2022 та бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №8/1205дск від 10.02.2023.

Також, встановлено, що у журналі бойових дій ВЧ НОМЕР_1 та бойових розпорядженнях командира ВЧ НОМЕР_1 відсутній поіменний склад підрозділу, якому було доручено виконання бойових завдань згідно бойового розпорядження. Вважає вказаний факт неправдивим, оскільки у бойовому розпорядженні командира 111обрТрО №8/1205/дск та рапортах ОСОБА_2 конкретно вказані поіменні списки військовослужбовців, які брали участь у виконанні бойових завдань згідно конкретних бойових розпоряджень, серед яких зазначено ОСОБА_1 .

Наголошує, що недотримання посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 вимог щодо ведення організаційно-розпорядчої та кадрової документації у ВЧ НОМЕР_1 в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця.

Позивач вважає, що висновки відповідача не спростовують доводи позовної заяви, просив адміністративний позов задовольнити.

У заперечені на відповідь на відзив представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.12.2023 в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Міністерство оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, відмовлено.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 №39 ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за мобілізацією до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не менше одного місяця та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, призначено: Старшого сержанта запасу ОСОБА_1 , 1994 року народження, фельдшера медичного пункту, ВОС-879962А.

З 26.02.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно витягу із бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск з метою виконання завдань з медичного забезпечення підрозділів в зоні ведення бойових дій, фельдшеру медичного пункту управління обрТРО старшому сержанту ОСОБА_1 визначено бойове завдання: з моменту отримання розпорядження організувати та забезпечити роботу медичного пункту обрТРО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності обрТРО.

Позивач вважає, що перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 01.02.2023 по 31.03.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах, має право на додаткову винагороду до 100 000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

На виконання частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168), в редакції Постанови від 20.01.2023 №43, чинної з 21.01.2023, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50000 гривень.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктом 2-1 Постанови №168, в редакції Постанови від 20.01.2023 №43, чинної з 21.01.2023, установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, доповнено розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, згідно з наказом Міністерства оборони №44 від 25.01.2023, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, та який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023 (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах:

- 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

- під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

- із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

- у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

- на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

- з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

- з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

- кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

- у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

- з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

- 50 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах);

Перелік цих органів військового управління (управлінь (штабів) угруповань військ (сил)) затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України;

- 30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30000 гривень.

Райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 3 розділу XXXIV Порядку №260).

Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених до військових частин (установ, організацій) військовослужбовців (далі - відряджені військовослужбовці) у бойових діях або заходах, командири військової частини (установи, організації), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець, повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, організації) за місцем штатної служби військовослужбовців (пункт 5 розділу XXXIV Порядку № 260).

Перелік органів військового управління (штабів угруповання військ (сил)), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право підтверджувати безпосередню участь у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців, затверджується Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України (пункт 6 розділу XXXIV Порядку №260).

Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що спірні правовідносини врегульовані: пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168, в редакції Постанови від 20.01.2023 №43, чинної з 21.01.2023, та розділом XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, в редакції наказу Міністерства оборони №44 від 25.01.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01.02.2023.

Згідно наданого відповідачем витягу із бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск бойове завдання: з метою виконання завдань з медичного забезпечення підрозділів в зоні ведення бойових дій, фельдшеру медичного пункту управління обрТРО старшому сержанту ОСОБА_1 визначено бойове завдання: з моменту отримання розпорядження організувати та забезпечити роботу медичного пункту обрТРО для надання медичної допомоги військовослужбовцям в районі ведення бойових дій в зоні відповідальності обрТРО.

Враховуючи зазначене, вказане бойове розпорядження є доказом залучення позивача до виконання завдань, а саме: забезпечення надання медичної допомоги військовослужбовцям у районах ведення воєнних (бойових) дій медичним персоналом.

Відтак, встановлені судом обставини відповідають вимогам пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, відповідно до якого військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 100 000 грн виплачується тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах), зокрема, - у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у розмірі до 100 000 грн пропорційно часу участі у воєнних (бойових) діях відповідно до бойового розпорядження від 10.02.2023 №8/1205/дск.

Разом з тим, у позовній заяві позивач просить здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди за період з 01.02.2023 по 31.03.2023. Однак, бойове розпорядження №8/1205/дск, яким видано наказ щодо виконання ОСОБА_1 бойового завдання датований 10.02.2023.

Відтак, право на нарахування та виплату додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 виникло у позивача з 10.02.2023 пропорційно часу участі у воєнних (бойових) діях.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

У справі Sunday Times v. United Kingdom Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін передбачено законом передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін передбачено законом має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі Steel and others v. The United Kingdom).

Також у рішенні в справі The Sunday Times v. United Kingdom Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивачем обґрунтовано доводи щодо допущення саме відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в сумі до 100 000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.02.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах; зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в сумі до 100 000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.02.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в сумі до 100 000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.02.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану в сумі до 100 000 грн у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з 10.02.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких заходах.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Міністерство оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока