Справа № 500/4452/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/4452/23 пров. № А/857/22559/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року (суддя- Осташ А.В., ухвалене в м. Тернопіль) у справі № 500/4452/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області про визнання бездіяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області, яка полягала у незастосуванні щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби у розмірі визначеному пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" (в редакції чинній станом на 01 січня 2018 року), із врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, обчислюючи щомісячний розмір посадового окладу та окладу за спеціальне звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, а саме 2481 грн, на відповідні тарифні коефіцієнти протиправною; зобов`язання Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності у період проходження служби ОСОБА_1 обчислюючи щомісячний розмір посадового окладу та окладу за спеціальне звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, а саме 2481 грн. на відповідні тарифні коефіцієнти, з урахуванням виплачених раніше сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області оскаржило його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і залишити позовну заяву без розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що протягом спірного періоду жодні зміни у пункт 4 постанови 704 Кабінетом Міністрів України внесені не були, а отже пункт 4 постанови Кабміну № 704 є чинним та таким, що розповсюджує норми права на дані правовідносини, а тому апелянт вважає, що відповідно до: норм статті 19 Конституції України, нарахувало та виплатило одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності у період проходження служби відповідно до норм чинного законодавства. Також апелянт вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що згідно витягу із наказу (по особовому складу) від 26.04.2021 №22 "Про кадрові питання" ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Чортківського районного управління У ДСНС у Тернопільській області у Тернопільській області та встановлено посадовий оклад в розмірі 6630 грн, надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби від посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальне звання та надбавки за вислугу років 50%.

Як вбачається з витягу із наказу (по особовому складу цивільного захисту) Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10.01.2023 №18 "Про кадрові питання" позивача було звільнено із служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) з правом носіння форменого одягу.

Згідно наказу (по особовому складу) Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Тернопільській області від 19.04.2023 №155-НК/64 "Про кадрові питання" видно, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ГУ ДСНС України у Тернопільській області та знято зі всіх видів забезпечення 18.04.2023.

Даним наказом встановлено відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, глав 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393 (зі змінами), Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС України від 20.07.2018 №623, виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 42 (сорок два) календарних років служби.

Позивач під час проходження служби в органах цивільного захисту населення отримав другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 238638 від 27.12.2022.

Позивач 28.12.2022 подав заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності в період проходження служби.

На виконання заяви ОСОБА_1 від 28.12.2022 року Головним управлінням направлено листа до ДСНС України з питань здійснення такої виплати на виконання вимог пункту 6 постанови 908.

Постанова ДСНС України та протокол до неї були прийняті ЦЛЕК ДСНС України 16.01.2023 року.

Згідно витягу з Наказу Головного управління ДСНС України у Тернопільській області від 26.01.2023 № 28-НК/64 "Про виплату одноразової грошової допомоги" позивач отримав кошти 27.01.2023 року.

Відповідач листом №64 001-2607/64 14 від 23.05.2023 на запит адвоката від 18.05.2023 надав інформацію про розмір нарахованої та фактично виплаченої грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби, а також її складових: посадовий оклад 6630,00, оклад за спеціальне звання (полковник) 1480,00, надбавка за вислугу років 50% 4055,00. Всього: 12165,00 * 42 кал. р. = 510 930,00 грн.

08.06.2023 адвокатом Нужда С.Ф. було подано заяву про здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги позивачу обчислюючи щомісячний розмір посадового окладу та окладу за спеціальне звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023, а саме 2684 грн на відповідні тарифні коефіцієнти.

Листом №64 001-3449/64 14 від 07.07.2023 відповідач з посиланням на норми чинного законодавства України повідомив, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби здійснювалося з урахуванням базової величини для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання, прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 2018 рік - 1762 грн згідно з п.4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції до 20.05.2023.

Позивач, не погодившись із діями відповідача звернувся до суду з позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як вірно зазначено судом першої інстанції Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. (частина друга статті 9 Закону №2011-ХІІ)

Згідно частини третьої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до пункту 2 Постанови №704, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції чинній до 24.02.2018) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Кабінет Міністрів України 21.02.2018 прийняв постанову №103" Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103), пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, у Постанові №704 пункт 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14."

Отже, на момент набрання чинності Постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 Постанови №103, а саме: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 до Постанови №704 не вносилися.

Слід зазначити, що станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Закон України від 05.10.2000 №2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону №2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Проте, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

Разом з тим, Закон України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (далі - Закон №294-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020 не містить.

Положення пункту 4 Постанови №704, в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом №294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №1774-VIII) пунктом 3 розділу ІІ якого встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням (постанова Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.

Тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19).

Тому, посилання позивача та відповідача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 не є основним (ключовим) при розгляді цієї справи.

Враховуючи те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №294-IX із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Відтак, відповідні висновки фактично зводяться до того, що починаючи із 2020 року підлягають застосуванню положення пункту 4 Постанови №704, в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу Законам України "Про державний бюджет України на 2020 рік", "Про державний бюджет України на 2021 рік", "Про державний бюджет України на 2022 рік", "Про державний бюджет України на 2023 рік" та із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Тому, судом першої інстанції вірно зазначено, що посадовий оклад та оклад за військовим званням позивача за період 2020-2023 років має розраховуватись із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Колегія суддів вважає, що розрахунковою величиною при визначенні розміру грошової допомоги при звільненні були посадовий оклад та оклад за спеціальним званням визначені, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, що не спростовано відповідачем.

Також, наказом Міністерства внутрішніх справ України №632 від 20.07.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.08.2018 за №936/32388, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - Інструкція №623).

Згідно пункту 1 Розділу II Інструкції №623 посадові оклади особам рядового і начальницького складу виплачуються за займаними посадами відповідно до тарифних розрядів, передбачених у штаті органу управління (підрозділу).

Пунктом 1 Розділу III Інструкції №623 визначено, що особам рядового і начальницького складу органів управління (підрозділів) виплачуються оклади за присвоєними їм спеціальними званнями рядового і начальницького складу в розмірі, визначеному у додатку 14 до постанови №704.

Пунктом 1 Розділу IV Інструкції №623 передбачено, що особам рядового і начальницького складу виплачується надбавка за вислугу років у таких розмірах посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням: 25 років і більше - 50 відсотків.

Згідно пункту 1 Розділу V Інструкції №623 особам рядового і начальницького складу виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу, окладу за спеціальним званням з урахуванням надбавки за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року № 908 затверджено Порядок та умов виплати грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту» (далі постанова № 908).

Згідно п. 2 постанови № 908 грошова допомога виплачується особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Враховуючи положення постанови № 908 суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що складові, які впливають на формування розміру одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби, випливають із тарифних коефіцієнтів закріплених у постанові № 704 із врахуванням положень наказу № 623.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що при розрахунку грошової допомоги позивача у разі настання інвалідності у період проходження служби відповідачем враховувався розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1762 грн та було обраховано посадовий оклад у розмірі 6630 грн, оклад за спеціальним званням 1480 грн.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що підлягає перерахунку виплачена позивачу сума грошової допомоги у разі настання інвалідності у період проходження служби, оскільки при її обрахунку відповідачем використано посадовий оклад та оклад за спеціальним званням не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством.

Щодо пропуску строку звернення в суд з даним позовом то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем не пропущено строк звернення до суду, так як дана справа стосується виплати грошового забезпечення. Строк звернення врегульований ст.233 Кодексу законів про працю в Україні. Такий строк в 2023 обмежений 3 місяцями, проте, враховуючи строк дії карантину завершення такого строку припадає на 01.10.2023. Натомість позивач з даним позовом звернувся до суду ще 24.07.2023, тобто без пропуску строку зверненя до суду.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції підставно задоволено позов.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у справі № 500/4452/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга