Справа № 260/11119/23
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2024 року м. Ужгород№ 260/11119/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Ониська Н.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

з участю представника позивача адвоката Куць Володимира Васильовича;

відповідач: Державна податкова служба України представник Бузенко Євген Володимирович;

відповідач: Головне управління ДПС в Закарпатській області представник Токар Марина Василівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Закарпатській області, про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

25 грудня 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ) (далі по тексту - відповідач 1) та Головного управління ДПС в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) (далі по тексту - відповідач 2), яким просить суд: "1. Прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження за викликом сторін; 2. Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. Голови Державної податкової служби України Кірієнко Т. №1473-о від 20 листопада 2023 року про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 , 20 листопада 2023 року, заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, згідно з пунктом 1 частини першою статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-ІІІ "Про державну службу" (зі змінами); 3. Визнати протиправними та скасувати накази №360-о начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області від 20 листопада 2023 року "Про оголошення наказу ДПС України" та №361-о від 21 листопада 2023 року начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області про внесення змін до наказу від № 360-о 20.11.2023 р. "Про оголошення наказу ДПС України"; 4. Поновити ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 , на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області; 5. Стягнути на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21 листопада 2023 року по дату винесення рішення у даній справі; 6. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 , на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області та виплатити середній заробіток в сумі 19300, 00 грн. за один місяць."

27 грудня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року було призначено судове засідання у даній справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року

У задоволенні клопотання представника Державної податкової служби України про залишення позовної заяви без розгляду було відмовлено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розгляд даної адміністративної справи відкладався у зв`язку з існуванням на те об`єктивних причин, як за клопотаннями уповноважених представників сторін, так і у зв`язку з об`єктивною епідеміологічною ситуацією в державі та у зв`язку із збройною агресією російської федерації.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що оскаржуваний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в порушення вимог статті 87 частини 3 Закону України "Про державну службу", статті 49-2 КЗпП України йому не були запропоновані всі наявні вакантні посади державної служби за наявності таких в Головному управлінні ДПС у Закарпатській області на момент попередження про скорочення займаної ним посади та звільнення. Позивач вказував на те, що пропозиція усіх рівнозначних наявних вакантних посад є обов`язковою для належного дотримання процедури звільнення державного службовця на підставі статті 87 частини 1 пункту 1 Закону України "Про державну службу". Крім того позивач зазначав про те, що в порушення статті 42 КЗпП України відповідач не проводив аналізу продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися працювати, та тих, які підлягали звільненню. А відтак, вказує на неправомірність прийнятого відповідачем наказу про звільнення.

Відповідач проти задоволення даного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та одночасно вказав, що внаслідок введення в дію штату Натомість, відповідачі наполягають на тому, що відбулося скорочення посад заступників начальника, інших вакантних рівнозначних посад у Головному управлінні ДПС в Закарпатській області не було, а від нижчих посад позивач відмовився.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі з підстав наведених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача 1 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов.

В судовому засіданні представник відповідача 2 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на різних посадах в органах державної податкової служби України з 08 жовтня 2010 року (всього стаж державної служби становить понад 39 років, в тому числі - в органах податкової служби становить понад 13 років), що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 01 вересня 1981 року (Т. 1 а.с.а.с. 87-105).

Наказом Голови Державної податкової служби України № 1490-о від 23 грудня 2020 року призначений на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області з 24 грудня 2020 року у порядку переведення з Головного управління ДПС у Закарпатській області (підстава наказ ДПС України № 1490-о від 23 грудня 2020 року та наказ ГУ ДПС у Закарпатській області № 515-о від 28.12.2020 року) (Т. 1 а.с.а.с. 53, 54).

Наказом ДПС України від 12 липня 2022 року № 443 "Про делегування окремих повноважень з питань управління персоналом" Головному управлінню делеговано повноваження проведення попередження державних службовців про їх наступне звільнення (Т. 1 а.с. 165).

Штатний розпис, введений у дію наказом Головного управління від 23 січня 2023 року № 35, станом на початок 2023 року становив 606 штатних одиниць, з яких 3 штатних посади заступника начальника. Змінами до організаційної структури та штатного розпису, введеного у дію наказом Головного управління від 08 червня 2023 року №203, виведено зі складу 13 штатних одиниць, в тому числі одну одиницю заступника начальника. Водночас введено 13 штатних одиниць, в тому числі одна нова одиниця - головний державний інспектор. Тобто кількість штатних одиниць залишено без змін - 606 осіб (Т. 1 а.с.а.с. 168-176).

22 червня 2023 року Головне управління видало попередження про наступне вивільнення на підставі наказу Головного управління від 08 червня 2023 року № 203 "Про введення в дію переліку змін № 5 до Організаційної структури та Переліку змін №1 до Штатного розпису", яким ОСОБА_2 було попереджено про можливе наступне вивільнення із займаної посади та припинення державної служби не раніше 30 календарних днів з дати ознайомлення з цим попередженням відповідно до статті 87 частини 1 пункту 1 Закону України "Про державну службу", у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності (Т. 1 а.с. 64).

Відповідно до додатку до попередження про наступне вивільнення, позивачу запропоновано переведення на вакантні посади (Т. 1 а.с.а.с. 229-230).

23 червня 2023 року позивач був ознайомлений із вказаним попередженням, про що свідчить його особистий підпис та окремо зазначив, що в порушенні статті 87 частини 3 Закону України "Про державну службу" суб`єкт призначення не запропонував йому іншу рівнозначну посаду та не врахував його переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників, як учаснику ліквідації наслідків аварії 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Наказом в.о. Голови Податкової служби України Кірієнко Т.П. № 1473-о від 20 листопада 2023 року "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області, 20 листопада 2023 року, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, згідно із статтею 87 частиною 1 пунктом 1 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" (зі змінами"). Підстава: лист Головного управління ДПС у Закарпатській області від 03 липня 2023 року №3083/7/07-16/11-00-19, попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 від 23 червня 2023 року, лист-погодження Міністерства фінансів України від 17 липня 2023 року № 17030 17-62/31651 (Т. 1 а.с. 59).

Наказом начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області № 360-о від 20 листопада 2023 року "Про оголошення наказу ДПС України" позивачу було оголошено наказ від 20 листопада 2023року №1473-о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ", з датою фактичного звільнення 20 листопада 2023 року. Підстава: наказ ДПС України від 20 листопада 2023 року № 1473 -о "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " (Т. 1 а.с. 56).

Наказом начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області № 363-о від 21 листопада 2023 року "Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Закарпатській області від 20.11.2023 № 360-о "Про оголошення наказу ДПС України" внесено зміни до наказу до пункту 2 наказу Головного управління ДПС у Закарпатській області від 20 листопада 2023 року №360-о "Про оголошення наказу ДПС України" слова "у розмірі двох середньомісячних заробітних плат" замінити словами "в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати" (Т. 1 а.с. 57).

Вважаючи звільнення на підставі статті 87 частини 1 пункту 1 Закону України "Про державну службу" незаконним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі по тексту - Закон України № 889-VIII).

Згідно із статтею 5 частиною 2 та частиною 3 Закону № України 889-VІІІ відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Підстави припинення державної служби визначені статтею 83 Закону України № 889-VІІІ.

Відповідно до статті 83 частини 1 пункту 4 Закону України № 889-VІІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87 цього Закону).

За змістом статті 87 частини 1 пункту 1 Закону України № 889-VІІІ підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Статтею 87 частиною 3 Закону України № 889-VІІІ встановлено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Як зазначено вище, позивач з 24 грудня 2020 року обіймав посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області. 22 червня 2023 року попереджений про наступне звільнення на підставі статті 87 частини 1 пункту 1 Закону України№ 889-VІІІ, з 20 листопада 2023 року позивач звільнений із займаної посади.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач стверджує про порушення відповідачами його прав, зокрема, в частині пропонування нижчих посад державної служби, у той час, як існували рівнозначні вакантні посади заступників начальників територіальних органів ДПС, а також не врахування переважного права на залишенні на посаді та не зазначення у наказі про звільнення конкретної підстави для звільнення та дати звільнення.

Натомість, відповідачі наполягають на тому, що відбулося скорочення посад заступників начальника, інших вакантних рівнозначних посад у Головному управлінні ДПС у Закарпатській області не було, а від нижчих посад позивач відмовився.

Вирішуючи спір, суд зважає на таке.

Суд встановив, що в.о. Голови ОСОБА_3 затверджено штатний розпис Головного управління ДПС у Закарпатській області на 2023 рік в кількості 606 штатних одиниць та в Головному управлінні ДПС у Закарпатській області у 2023 році передбачено 3 штатних посади заступників начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області. Змінами Організаційної структури Головного управління ДПС у Закарпатській області, які затверджені 05 червня 2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України ОСОБА_4 , в Головному управлінні ДПС у Закарпатській області до штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у Закарпатській області виведено зі складу 13 штатних посад, в т.ч. посаду заступника начальника Головного управління, хоча кількість штатних посад Головного управління ДПС у Закарпатській області залишено попередню - 606 осіб (Т. 1 а.с.а.с. 35, 36).

Позивач звільнений з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області на підставі статті 87 частини 1 пункту 1 Закону України № 889-VІІІ.

Суд зазначає, що у разі звільнення державного службовця на підставі статті 87 частини 1 пункту 1 Закону України № 889-VІІІ частина 3 цієї статті покладає на суб`єкта призначення або керівника державної служби обов`язок пропозиції державному службовцю, одночасно із попередженням про звільнення, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.

Отже, стаття 87 частина 3 Закону України № 889-VІІІ обов`язок запропонувати державному службовцю рівнозначну чи нижчу посади у разі скорочення чисельності покладає на суб`єкта призначення або керівника державної служби.

За правилами статті 2 частини 1 пункту 3 Закону України № 889-VІІІ керівник державної служби в державному органі - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі;

рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів (стаття 2 частина 1 пункт 6 Закону України № 889-VІІІ);

суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (стаття 2 частина 1 пункт 7 Закону України № 889-VІІІ).

Відповідно до статті 6 частини 1 Закону України № 889-VІІІ посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Згідно із статтею 6 частиною 2 Закону України № 889-VІІІ встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія "А" (вищий корпус державної служби); категорія "Б" посади, зокрема, керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення.

Порядок призначення на посаду державної служби визначений статтею 31 Закону України№ 889-VІІІ, за правилами якої рішення про призначення приймається, зокрема, на посади державної служби категорії "Б", які здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, - суб`єктом призначення, визначеним законом.

У свою чергу, відповідно до статті 83 частини 1 пункту 4 Закону України № 889-VІІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Аналіз наведених вище норм Закону України № 889-VІІІ дає підстави для висновку, що призначення на посаду державної служби категорії "Б" та звільнення з цієї посади здійснюється суб`єктом призначення, визначеним законом.

Посада заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатської області, яку позивач займав до звільнення, належить до категорії "Б".

Позивач призначений на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області наказом Голови ДПС України № 1490-о від 23 грудня 2020 року та звільнений із займаної посади наказом в.о. Голови ДПС України № 1473-о від 20 листопада 2023 року.

Отже, суб`єктом призначення на посаду заступника начальника ГУ ДПС та звільнення з цієї посади, визначеним законом, є Голова ДПС України або в.о. Голови, до обов`язків якого за правилами статті 87 частини 3 Закону України № 889-VІІІ належить пропозиція державному службовцю, одночасно із попередженням про звільнення на підставі статті 87 частини 1 пункту 1 цього Закону, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби.

Відповідачі у відзивах на позовну заяву стверджують, що в.о. Голови ДПС України наказом від 12.07.2022 № 443 делегував керівникам територіальних органів ДПС повноваження, зокрема, щодо пропонування інших посад державним службовцям, що підлягають скороченню.

Так, наказом в.о. Голови ДПС України від 12 липня 2022 року № 443 "Про делегування окремих повноважень з питань управління персоналом" делеговано керівникам (або особам, які виконують їх обов`язки) територіальних органів ДПС повноваження щодо здійснення заходів із забезпечення проходження державної служби та дотримання законодавства про працю стосовно: попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення та повідомлення про зміну істотних умов державної служби, а також пропонування у випадках, визначених чинним законодавством, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, враховуючи переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю; підписання наказів про відбуття у відпустку керівника територіального органу ДПС, надання заступникам керівника територіального органу ДІС відпусток та відкликання їх зі щорічної основної та додаткової відпусток (Т. 1 а.с. 165).

Зі змісту наказу від 12 липня 2022 року № 443 слідує, що в.о. Голови ДПС України видав цей наказ з метою забезпечення дотримання прав працівників територіальних органів ДПС, призначення на посади та звільнення з посад яких відповідно до законодавства здійснюється Головою ДПС, виконання вимог Закону України "Про державну службу", постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1041 та керуючись Положенням про Державну податкову службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227.

Відповідно до статті 17 частини 3 Закону України № 889-VІІІ керівник державної служби має право делегувати окремі повноваження, визначені частиною другою цієї статті, керівникам самостійних структурних підрозділів апарату та територіальних органів чи відокремлених підрозділів центрального органу виконавчої влади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 17 частини 3 Закону України № 889-VІІІ Кабінет Міністрів України постановою від 11.12.2019 № 1041 затвердив Порядок делегування окремих повноважень керівника державної служби в центральному органі виконавчої влади (далі-Порядок № 1041).

Пунктом 3 Порядку № 1041 визначено, що до окремих повноважень керівника державної служби, які можуть бути делеговані, належать, зокрема, попередження державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", про звільнення та повідомлення таким державним службовцям про зміну істотних умов державної служби.

Обсяг делегованих повноважень визначається наказом/ розпорядженням керівника державної служби.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 1041 делегування повноважень здійснюється на підставі наказу/розпорядження керівника державної служби, в якому зазначаються:

прізвище, ім`я та повне найменування посади, яку обіймає особа, якій делегуються повноваження;

обсяг делегованих повноважень із визначеним переліком питань з управління персоналом та переліком структурних підрозділів, працівників (у разі потреби) апарату центрального органу виконавчої влади та його територіального органу чи відокремленого підрозділу центрального органу виконавчої влади, на яких поширюється дія делегованих повноважень.

06 березня 2019 року Кабінет Міністрів України постановою № 227 затвердив Положення про Державну податкову службу України (далі по тексту - Положення № 227).

Пунктом 11 Положення № 227 визначено, що Голова ДПС: призначає на посаду та звільняє з посади керівників (за погодженням з Міністром фінансів) та заступників керівників територіальних органів ДПС (пункт 11 підпункт 16 ); надає посадовим (службовим) особам територіальних органів ДПС повноваження на виконання певних функцій, передбачених Податковим кодексом України, законодавством з питань сплати єдиного внеску, іншим законодавством, контроль за дотримання якого покладено на ДПС, законодавством про державну службу та іншими законами, зокрема на: здійснення добору персоналу, планування та організації заходів з питань підвищення рівня професійної компетентності державних службовців, документального оформлення вступу на державну службу, її проходження та припинення, виконання функцій роботодавця стосовно працівників, які не є державними службовцями, виконання інших функцій, передбачених законодавством про державну службу (пункт 11 підпункт 31).

Аналізуючи норми Закону України № 889-VІІІ, Порядку № 1041 та Положення № 227, якими визначені повноваження керівника державної служби, суд дійшов висновку про те, що керівник державної служби має право делегувати окремі повноваження керівникам територіальних органів чи відокремлених підрозділів центрального органу виконавчої влади в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До окремих повноважень керівника державної служби, які можуть бути делеговані, належать, зокрема, попередження державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", про звільнення та повідомлення таким державним службовцям про зміну істотних умов державної служби.

Отже, наведені вище норми не містять права керівника державної служби делегувати керівникам територіальних органів повноваження щодо пропонування державному службовцю категорії "Б" рівнозначних чи нижчих посад у разі припинення державної служби за ініціативи суб`єкта призначення.

Необхідно звернути увагу, що призначення на посаду заступника начальника ГУ ДПС у Закарпатській області, яку обіймав позивач, та звільнення з такої посади здійснюється Головою ДПС України за погодженням з Міністром фінансів України, а тому, на переконання суду пропозиція позивачу рівнозначної посади в інших територіальних органів ДПС належить виключно до компетенції Голови чи в.о. Голови ДПС.

Суд зауважує, що начальник Головного управління ДПС у Закарпатській області позбавлений права запропонувати позивачу рівнозначну посаду в інших територіальних органів ДПС у разі наявності вакансій, оскільки такі дії не належать до його компетенції, незважаючи на наказ від 12 липня 2022 року № 443 про делегування повноваження щодо попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення, а також пропонування у випадках, визначених чинним законодавством, іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби.

Відтак, суд вважає, що суб`єкт призначення, тобто Голова ДПС України, делегувавши повноваження щодо пропонування рівнозначної посади керівнику ГУ ДПС у Закарпатській області, не виконав обов`язку, який належить до його повноважень, що, у свою чергу, унеможливило дотримання вимог статті 87 частини 3 Закону України № 889-VІІІ при звільненні позивача у спосіб, передбачений цим Законом.

Згідно із статтею 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відносини публічної служби в основі своєї правової природи є наслідком реалізації не тільки права на участь в управлінні державними справами через забезпечення доступу до державної служби, визначеного статтею 38 Конституції України, але і права на працю, оскільки перебування особи на державній службі є однією із форм реалізації права на працю, закріпленого у статті 43 Конституції України, а тому недотримання відповідачами гарантій, передбачених Законом України № 889-VІІІ, призвело до порушення гарантованого Конституцією України права позивача на працю.

Відповідач-1, як суб`єкт призначення, не навів жодного аргументу щодо відсутності у ДПС України можливості запропонувати позивачу рівнозначну посаду в інших територіальних органів ДПС.

Вирішуючи даний спір, суд враховує також пункт 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України", в якому Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Правомірне очікування виникає у тому випадку, коли внаслідок заяв чи обіцянок від імені органу публічної влади, або внаслідок усталеної практики в особи сформувалося розумне сподівання, що стосовно до неї орган публічної влади буде діяти саме так, а не інакше.

Так, Конституційний Суд України вказував, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі працівників повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими (абзац сьомий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 07.07.2004 № 14-рп/2004).

З огляду на це Конституційний Суд України зазначає, що не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів.

З огляду на викладене вище, суд відмічає, що приймаючи рішення про звільнення позивача, відповідно до статті 2 частини 2 пунктів 1-8 КАС України, відповідач-1 повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Натомість відповідач-1, порушуючи вимоги статті 87 частини 3 Закону України № 889-VIII, прийняв рішення про припинення державної служби позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про незаконність наказу відповідача № 1473-о від 20 листопада 2023 року "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 " та його скасування.

Оскільки накази № 360-о начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області від 20 листопада 2023 року "Про оголошення наказу ДПС України" та № 363-о від 21 листопада 2023 року начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області про внесення змін до наказу від № 360-о 20 листопада 2023 року "Про оголошення наказу ДПС України" прийняті відповідачем 2 на підставі наказу № 1473-о від 20 листопада 2023 року, який визнається судом протиправним, то суд дійшов висновку про скасування цих наказів.

З урахуванням скасування наказу відповідача № 1473-о від 20 листопада 2023 року "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ", яким позивача було звільнено з роботи, позовна вимога про поновлення позивача на займаній на час звільнення на посаді також підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 235 частини 1 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби, тому позивач підлягає поновленню на тій посаді, з якої його було звільнено.

Щодо дати з якої необхідно поновити позивача, то суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до оскарженого наказу відповідача 1 позивача було звільнено з роботи 20 листопада 2023 року, тобто дата звільнення 20 листопада 2023 року вважається останнім робочим днем позивача. А відтак, з 21 листопада 2023 року у позивача почався вимушений прогул. Таким чином суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 21 листопада 2023 року, оскільки позивач вважається таким, що 20 листопада 2023 року був на роботі.

Відповідно до статті 235 частини 2 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі тексту Порядок № 100) та згідно пункту "з" статті 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно із пунктом 6 абзацом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року за № 13, при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Згідно з довідкою Головного управління ДПС в Закарпатській області №78/07-16-10-02-14 від 27 листопада 2023 року позивачу було нараховано заробітну плату за вересень 2023 року 19300 грн, жовтні 2023 року 19300 грн. Середньомісячна заробітна плата позивача на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області перед звільненням складала 19300 грн, середньоденна - 897, 67 грн (Т. 2 а.с. 29).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 було введено в Україні воєнний стан, який неодноразово продовжувався, і діє до цього часу.

Згідно із статтею 1 частинами 2, 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", від 15 березня 2022 року № 2136-IX, який набрав чинності 24 березня 2022 року, на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 21 листопада 2023 року по 13 березня 2024 року складає 82 робочих днів відповідно до розрахунку за нормами тривалості робочого часу за п`ятиденного робочого тижня із двома вихідними в суботу та неділю, з урахуванням приписів статті 6 частини 6 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15.03.2022 № 2136- IX щодо не застосування на час дії воєнного стану норм трудового законодавства, що встановлюють святкові і неробочі дні, а саме: листопад 2023 року - 8 робочих днів, грудень 2023 року 21 робочих днів, січень 2024 року 23 робочих днів, лютий 2024 року 21 робочих днів, 13 березень 2024 року 9 робочих днів.

Таким чином, загальна кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 21 листопада 2023 року по 13 березня 2024 року складає 82 робочих днів.

Кількість днів вимушеного прогулу позивача за період з 21 листопада 2023 року по 13 березня 2024 року складає 82 робочих днів, а загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 21 листопада 2023 року по 13 березня 2024 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 73608,94 грн (82*897, 67).

Відповідно до статті 371 частини 1 пунктів 2, 3 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, в даній справі суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за один місяць в розмірі 19300 грн та поновлення на займаній до звільнення посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області, з 21 листопада 2023 року.

У відповідності до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 КАС України. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, пл. Львівська, 8, ) та Головного управління ДПС в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ в.о. Голови Державної податкової служби України № 1473-о від 20 листопада 2023 року "Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ".

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області № 360-о від 20 листопада 2023 року "Про оголошення наказу ДПС України".

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області № 363-о від 21 листопада 2023 року "Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Закарпатській області від 20.11.2023 № 360-о "Про оголошення наказу ДПС України".

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній до звільнення посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області, з 21 листопада 2023 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 73608,94 (сімдесят три тисячі шістсот вісім гривень 94 копійок) грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній до звільнення посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області, з 21 листопада 2023 року та стягнення з Головного управління ДПС в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, Ужгород, вул. Волошина,52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 19300 (дев`ятнадцять тисяч триста гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 14 березня 2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 22 березня 2024 року.

СуддяС.Є. Гаврилко