Справа № 380/17064/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у визнанні виконавчого документа таким,

що не підлягає виконанню

21 березня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника заявника (боржника) Котовщикова Р.А., представника стягувача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа від 26.01.2024, виданого на примусове виконання рішення суду у справі №380/17064/23 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу по податку на нерухоме майно за 2021 рік в сумі 16722 грн.,

В С Т А Н О В И В:

14.03.2024 ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , боржник за виконавчим листом, відповідач) подала до суду заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Зазначила, що 22.01.2024 року (до видачі судом виконавчого листа від 26.01.2024) сплатила борг в сумі 16722 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 9330-8363-7698-0353 від 22.01.2024 на суму 16722 грн. До заяви також долучила копії постанови державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2024 ВП № 74191079 та постанови про арешт коштів боржника від 16.02.2024 ВП № 74191079. Представник заявниці підтримав її аргументи та навів в судовому засіданні схожі до викладених письмово. Наполягає, що кошти в сумі 16722 грн. сплачені його довірителькою на виконання рішення суду, а не з метою погашення іншої заборгованості перед бюджетом, а надані заявницею та її представником докази (в т.ч. про зарахування коштів в сумі 16722 грн. на відповідні рахунки державного бюджету) достеменно доводять, що рішення суду у цій справі виконано боржником добровільно до видачі судом виконавчого листа, тому заява від 14.03.2024 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Головне управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС у Львівській області, позивач, стягувач) заперечує проти задоволення цієї заяви боржника, подало на неї відзив та докази на підтвердження викладених у відзиві обставин, наводить аргументи такого змісту: ОСОБА_2 станом на дату підготовки позову від 24.07.2023 (10.07.2023) мала податковий борг в сумі 63906,84 грн., а предметом позову була частина цього податкового боргу в сумі 16722 грн. податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власністю об`єктів житлової нерухомості, визначений контролюючим органом за 2021 рік шляхом надіслання платнику податкового повідомлення-рішення №1-1307 від 05.09.2022. Даними інтегрованої картки боржника підтверджується, що ОСОБА_3 дійсно 22.01.2024 сплатила 16722 грн. Ці кошти контролюючий орган на підставі пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України зарахував в рахунок погашення податкового боргу в загальному розмірі 63906,84 грн. згідно з черговістю його виникнення (в рахунок погашення хронологічно найстаріших боргів). ГУ ДПС у Львівській області надає розрахунок податкового боргу відповідача станом на 14.03.2024 р., відповідно до якого борг по податку на майно за 2021 рік в сумі 16722 грн., що визначений контролюючим органом відповідно до податкового повідомлення-рішення №1-1307 від 05.09.22, залишається у складі недоїмки. Представник стягувача в засіданні просить суд відмовити в задоволенні заяви боржника від 14.03.2024 та наводить аналогічні за змістом аргументи.

Відповідно до частини 1, 2 статті 374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд дослідив долучені до справи копії письмових та електронних доказів та встановив такі обставини, що мають значення для прийняття судового рішення за заявою божника від 14.03.2024:

24.07.2023 на розгляд суду надійшла позовна заява ГУ ДПС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення до бюджету податковий борг у сумі 16722 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 має заборгованість перед бюджетом по податку на нерухоме майно, яка станом на 10.07.2023 становить 63906,84 грн. Предметом стягнення в рамках цього позову від 24.07.2023 є частина податкового боргу, а саме розмір податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно за 2021 рік в сумі 16722 грн., що визначені контролюючим органом позивачці як власнику об`єктів житлової нерухомості шляхом винесення податкового повідомлення-рішення №1-1307 від 05.09.22р.

14.12.2023 суд прийняв рішення у справі №380/17064/23, яким позовні вимоги ГУ ДПС у Львівській області задовольнив повністю - стягнув з ОСОБА_2 до бюджету податковий борг з податку на майно за 2021 рік в сумі 16722 грн.; це рішення не оскаржувалося та 16.01.2024 набрало законної сили.

22.01.2024 ОСОБА_3 сплатила 16722 грн. (а.с.79) на рахунок, призначений для сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (а.с.104).

Сплата в сумі 16722 грн. відображена в інтегрованій картці платника податків за 22.01.2024, та спрямована контролюючим органом в рахунок погашення заборгованості в порядку її виникнення, котра станом на 01.01.2024 становила 63906,84 грн., в т.ч. податкового боргу, що виник внаслідок несплати у встановлені законом строки податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями рішеннями форми Ф №1-1307, №0-1307 (а.с.91).

Станом на 14.03.2024 (дату подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню) податковий борг ОСОБА_3 по податку на майно становить 51615,83 грн. (а.с.90) та складається з таких сум:

- 3289,59 грн. залишок податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням рішенням форми Ф №0-1307 від 07.06.2021 (термін сплати 19.12.2021; податок на нерухомість за 2020 рік);

- 16722 грн. - податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням рішенням форми Ф №1-1307 від 05.09.2022 (термін сплати 18.02.2023; податок на нерухомість за 2021 рік);

- 27173,25 грн. - податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням рішенням форми Ф №1757565 від 09.05.2023 (термін сплати 23.01.2024; податок на нерухомість за 2022 рік);

- 4430,99 грн. - пеня (1649,31+2370,94+510,74), нарахована контролюючим органом на підставі ст. 129 ПК України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби) при зарахуванні 22.01.2024 сплати 16722 грн. в рахунок погашення боргів минулих періодів (а.с.91).

На виконання рішення від 14.12.2023 суд видав виконавчий лист від 26.01.2024.

Оцінюючи аргументи сторін суд керується такими мотивами:

розглядаючи спір по суті, суд відхилив аргументи відповідачки про те, що контролюючий орган не скеровував їй належним чином податкові повідомлення рішення та податкові вимоги, а вона як платник податку не зобов`язана була повідомляти контролюючий орган про зміну своєї податкової адреси. Суд з метою офіційного з`ясування обставин справи витребував відомості про податкову адресу ОСОБА_3 , порівняв її із наданими контролюючим органом доказами надіслання платнику податкових документів та встановив, що контролюючий орган дійсно надсилав такі документи на актуальну податкову адресу відповідачки. Суд врахував, що п. 70.7 ст. 70 ПК України чітко передбачений обов`язок фізичної особи платника податків повідомити контролюючий орган про зміну місця проживання шляхом подання заяви встановленого зразка. Оскільки відповідачка змінила місце проживання, що підтверджується витягом з ЄДДР, вона була зобов`язана повідомити про це контролюючий орган для зміни податкової адреси шляхом внесення змін в ДРФОПП. Виконання контролюючим органом обов`язку надсилати платнику податків всю кореспонденцію на вказану ним (платником) податкову адресу має наслідком презумпцію обізнаності платника податку з надісланими йому рішеннями. Тому суд виснував, що відповідачка вважається такою, що отримала всі надіслані на її податкову адресу рекомендованим відправленням документи незалежно від того, чи отримала такі документи фактично. Ту обставину, що ОСОБА_2 не вважала за потрібне повідомити контролюючий орган про зміну її податкової адреси, суд розцінив як недбале ставлення платника податків до питання обізнаності щодо власних податкових обов`язків, проте така поведінка ОСОБА_3 не звільняє її від виконання податкових обов`язків та не є виправданням для необізнаності платника податків про стан власних справ. Оскільки контролюючий орган належним чином виконав обов`язок щодо надсилання документів платнику податків на його податкову адресу, ОСОБА_2 в силу закону вважається такою, що їх отримала (а.с. 69).

Розглядаючи заяву від 14.03.2024 суд враховує, що ОСОБА_3 кілька років поспіль не сплачувала щороку визначені їй контролюючим органом податкові зобов`язання по податку на нерухоме майно, а станом на дату звернення до суду з позовом (липень 2023 року) її податковий борг по цьому виду податку становив 63906,84 грн.

Суд розглянув справу №380/17064/23 в межах заявлених органом стягнення позовних вимог та стягнув з ОСОБА_3 податковий борг по податку на нерухоме майно в сумі 16722 грн. за один податковий період 2021 рік. Проте станом на дату постановлення рішення суду від 14.12.2023 в ОСОБА_3 була заборгованість по цьому податку і за попередні (до 2021 року) податкові періоди.

Заявниця стверджує, що сплачені нею 22.01.2024 кошти в сумі 16722 грн. повинні були бути зараховані контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу, що стягнений з неї на підставі рішення суду від 14.12.2023 у справі №380/17064/23, іншими словами - в рахунок погашення податкових зобов`язань по податку на майно за 2021 рік, що були визначені їй контролюючим органом шляхом прийняття податкового повідомлення рішення форми Ф №1-1307 від 05.09.2022 (термін сплати 18.02.2023).

Водночас контролюючий орган надав докази того, що зарахував сплачені 22.01.2024 ОСОБА_3 кошти в сумі 16722 грн. в рахунок погашення сум податкового боргу попередніх періодів, обов`язок сплатити які виник 25.05.2018 (3840,49 грн.), 18.01.2019 (8175,20 грн.), 27.04.2020 (4706,31 грн.).

Оцінюючи ці обставин суд враховує, що правила пункту 87.9 статті 87 ПК України передбачають, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Верховний Суд неодноразово вирішував справи із застосуванням наведених норм права та у постановах зокрема, від 02 жовтня 2018 року (справа № 820/1824/17), від 23 травня 2019 року (справа № 806/2699/16), від 17 квітня 2020 року (справа № 806/124/17), від 13 лютого 2020 року (справа № 806/129/17), від 13 серпня 2021 року (справи № 806/46/17, № 806/126/17, № 806/43/17), від 10 березня 2023 року (справа № 520/7293/19), від 11 грудня 2018 року (справа № 804/2573/16), від 11 листопада 2019 року (справа №2а-2235/12/0970) вказав, що пунктом 87.9 статті 87 ПК України визначено обов`язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу. При цьому зміст графи призначення платежу у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено приписами наведеної норми.

Отже, діючи 22.01.2024 в описаний вище спосіб (погашаючи податковий борг ОСОБА_3 , що становив 63906,84 грн., в календарній послідовності його виникнення), контролюючий орган забезпечував реалізацію вимог п. 87.9 ст. 89 ПК України, а тому діяв правомірно.

Суд при прийнятті рішення також враховує, що інтереси заявниці представляє адвокат Котовщиков Р.А., котрий надає ОСОБА_3 правничу допомогу з 10.10.2023 (а.с.76), ознайомився з матеріалами судової справи №380/17064/23 в суді 08.01.2024, а також обізнаний з аргументами відзиву ГУ ДПС у Львівській області на заяву від 14.03.2024 та доданими до нього доказами, оскільки підготував на них відповідь (а.с.102). Отже, відповідачка (боржниця) тривалий час: (а) забезпечена професійною правничою допомогою; (б) обізнана про стан своїх розрахунків з бюджетом (про наявність в неї податкового боргу в сумі, що в чотири рази перевищує стягнену на підставі рішення суду у цій справі, в т.ч. за попередні податкові періоди); (в) не оспорила в жодному провадженні рішень, на підставі яких обліковується заборгованість в сумі 63906,84 грн., чи обліку таких сум боргу в її інтегрованої картки платника по податку на майно. Суд також враховує, що боржниця ані у відзиві на позов, ані в заяві від 14.03.2024 не наводила аргументів, що могли б свідчити про недостовірність відомостей інтегрованої картки платника по податку на майно щодо відображення в ній сум заборгованості за попередні податкові періоди, а обмежилася лише доводами про необхідність зарахування сплаченої нею суми коштів в рахунок погашення заборгованості, стягненої рішенням суду. Разом з тим, суд на виконання засади офіційного з`ясування обставин справи при вирішенні заяви від 14.03.2024 перевіряє дотримання контролюючим органом вимог ст. 102 ПК України при зарахуванні сплачених 22.01.2024 року коштів в рахунок погашення заборгованості попередніх періодів.

З даних ІКП боржника (а.с.91) вбачається, що контролюючий орган зарахував сплачені 22.01.2024 ОСОБА_3 кошти в сумі 16722 грн. в рахунок погашення сум податкового боргу попередніх періодів, обов`язок сплатити які виник найдавніше 25.05.2018 (інші 2019, 2020рр.).

Виходячи зі змісту пункту 102.1 статті 102 ПК України, законодавцем передбачений термін у 1095 днів для стягнення суми грошових зобов`язань платника податків, не сплачених у встановлений законодавством строк. Разом з тим, відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу; цей карантин завершився 31.06.2023.

Законом України від 15.03.2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Верховною Радою постановлено внести зміни до статті 102 Податкового кодексу України, а саме пунктом 102.9 ст. 102 Податкового кодексу України передбачено, що на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в Україні, зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених цим Кодексом. З 1 серпня 2023 року набрав чинності Закон України № 3219-ІХ «Про внесення змін до ПК України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану», яким пункт 102.9 статті 102 ПК України виключено. Відтак, перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України, було зупинено в період з 18.03.2020 року по 01.08.2023 року.

З урахуванням наведених норм щодо зупинення перебігу визначених ст. 102 ПК України строків суд не встановив факту зарахування контролюючим органом коштів, сплачених ОСОБА_3 22.01.2024, в рахунок погашення податкового боргу за періоди, по яких спливли встановлені ст.102 ПК України строки давності.

Отже, податковий борг ОСОБА_3 по податку на нерухоме майно за 2021 рік (податкове повідомлення рішення форми Ф №1-1307 від 05.09.2022, термін сплати 18.02.2023), стягнений з відповідачки на підставі рішення суду від 14.12.2023 у справі №380/17064/23, станом на 14.03.2024 не погашено. Тому немає підстав для визнання виконавчого листа №380/17064/23 від 26.01.2024 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись статтями 241, 256, 294, 295, 370-374 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви боржника ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа №380/17064/23 від 26.01.2024 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Суддя Москаль Р.М.