Справа № 460/593/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2024 року м. Рівне №460/593/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії №08 від 22.11.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також з урахуванням частини 2 статті 55 закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зі зниженням віку виходу на пенсію на повних сім років, з дня подання заяви про призначення пенсії, тобто з 17.11.2023.

Ухвалою суду від 18.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що з досягненням 53 річного віку звернулась до пенсійного органу за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак отримала відмову через відсутність необхідного віку. Вказує, що пропрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення достатню кількість років для зменшення пенсійного віку на 6 років максимально, а також має право на зменшення додатково на один рік, оскільки її пільговий стаж за списком № 2 перевищує 10 років. За наведеного вказує, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пільгової пенсії та просить суд позов задовольнити повністю.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відповідно до змісту відзиву на позовну заяву вказує, що за доданими документами до страхового стажу позивача зараховано усі періоди. Страховий стаж становить 45 років 2 місяці 18 днів, а пільговий стаж становить 42 роки 1 місяць 17 днів. Звертає увагу, що у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивачу відмовлено через відсутність необхідного віку (матиме право на призначення пенсії з 31.08.2024). Вважає рішення №08 від 22.11.2023 правомірним, а позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними. За наведеного, просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у встановлений судом строк відзиву на позов не подано. Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Сарни Рівненської області.

Відповідно до Довідки Сарненської міської ради від 03.08.2023 №272/09-13-09 та згідно з відмітками у паспорті НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 28.06.1971 по 14.08.1991, з 27.08.1991 по 20.02.2004, з 20.02.2004 по 18.03.2010 та з 18.03.2010 по даний час зареєстрована в м.Сарни Рівненської області.

Відповідно до посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_2 , виданим 08.02.1996 Рівненською облдержадміністрацією, позивач є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Згідно з даними трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 працювала, зокрема, в Обласній психіатричній лікарні с. Орлівка:

з 07.12.1989 по 24.01.1990 на посаді санітарки-ванщиці 2 го відділення;

з 25.01.1990 по 15.02.1990 на посаді санітарки по догляду за хворими 2 відділення;

з 17.02.1990 по 27.02.1990 на посаді санітарки-буфетчиці 2 відділення;

з 28.02.1990 по 04.03.1990 на посаді санітарки-ванщиці 10 го відділення;

з 05.03.1990 по 30.11.1997 на посаді санітарки-прибиральниці 6 го відділення;

з 01.12.1997 по 31.01.1998 на посаді санітарки-прибиральниці 5 го відділення;

з 01.02.1998 по даний час на посаді молодшої медичної сестри.

Вказані записи трудової книжки, узгоджуються зі змістом Довідки КП Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка №34 від 18.09.2023.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991:

с.Орлівка Сарненського району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення;

м.Сарни Рівненської області відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

17.11.2023 позивач звернулась до органів Пенсійного фонду України за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

22.11.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення №08, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, через відсутність необхідного віку (матиме право на призначення пенсії з 31.08.2024).

У вказному рішенні зазначено про те, що вік заявниці 53 роки 2 місяці 17 днів; страховий стаж становить 45 років 2 місяці 18 днів; пільговий стаж становить 42 роки 1 місяць 17 днів. Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди. Документами підтверджено факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 2 роки 1 місяць 6 днів. Документами підтверджено факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 6 років 7 місяців 24 дні.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі Закон №796-ХІІ) визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

За змістом примітки, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Суд звертає увагу на те, що за змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки постійне проживання або робота в зоні гарантованого добровільного відселення протягом усього періоду з моменту аварії по 31 липня 1986 року не є обов`язковим; достатньо, що особа, яка звернулася за призначенням пенсії, постійно проживала або працювала у вказаній зоні певний час у період з моменту аварії (тобто, 26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року.

Аналогічна правова позиція щодо встановлення початкової величини зниження пенсійного віку висловлена Верховним Судом в постанові від 6 лютого 2018 року у справі №556/1153/17.

У матеріалах справи відсутні докази проживання або роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986, а тому відсутні правові підстави для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вказало, що документами підтверджено факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 2 роки 1 місяць 6 днів; документами підтверджено факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю на 01.01.1993 6 років 7 місяців 24 дні.

Щодо проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю (м.Сарни), суд зазначає таке.

Згідно з статтею 55 Закону №796-ХІ особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. При цьому, вказаною статтею також передбачено, що особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Однак, в статті 55 Закону №796-ХІ зазначено, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Зі змісту рішення №08 від 22.11.2023 слідує, що пенсійний орган заперечує факт постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років.

Суд звертає увагу, що позивачем визначено одну підставу для зниження пенсійного віку - роботу на території зони гарантованого добровільного відселення.

Матеріалами справи підтверджено факт роботи ОСОБА_1 з 07.12.1989 станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років (3 роки 25 днів) в с.Орлівка Сарненського району Рівненської області, тобто у зоні гарантованого добровільного відселення.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (із змінами в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №22-1).

Вказаний порядок прийнято відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 (доповнено згідно з Постановою Пенсійного фонду № 33-1 від 25.11.2021), документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Відтак, механізм реалізації права, передбаченого законом, зокрема, щодо переліку документів, необхідних для призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи чітко передбачений Порядком №22-1.

З аналізу наведених норм слідує, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема потерпілим від Чорнобильської катастрофи є (1) довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) та (2) посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 № 501 (в редакціїї чинній на дату видачі позивачу посвідчення 3 категорії), потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на теріторіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 р. прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років і відселені або самостійно переселилися з цих територій, а також постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Відповідно до посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_2 , виданим 08.02.1996 Рівненською облдержадміністрацією, позивач є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Отже, даним посвідчення підтверджено, що станом на 1 січня 1993 року позивач відпрацювала (постійно працювала) у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Встановлені судом обставини справи свідчать, що позивач працює в Обласній психіатричній лікарні, яка знаходиться в с. Орлівка Сарненського району, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення, з 07.12.1989 (по дату звернення до пенсійного органу), тобто 33 роки 11 місяців 11 днів, а станом на 01.01.1993 3 роки 25 днів.

Відтак, позивач має право на зниження пенсійного віку для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку 1 рік за 2 роки роботи, але не більше 6 років.

Таким чином, пенсійний вік ОСОБА_1 підлягає зниженню на 6 років максимально.

Обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Таким чином, станом на 2023 рік, страховий стаж позивача повинен становити не менше 30 років (з урахуванням зменшення пенсійного віку на 6 років, страховий стаж повинен становити 24 роки).

Відповідач у спірному рішенні вказав, що страховий стаж позивача становить 45 років 2 місяці 18 днів. Отже, обставини щодо наявності необхідного страхового стажу не є спірними у даній справі. Тому, умова щодо наявності страхового стажу є дотриманою.

Спір у даній справі фактично виник щодо наявності чи відсутності у позивача необхідного віку для призначення пільгової пенсії.

Суд зазначає, що досягнення особою відповідного віку є обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.

За наведеного, з урахуванням зменшення пенсійного віку на 6 років, достатній вік позивача для призначення пенсії має становити 54 роки (60 - 6).

Разом з тим, як вже зазначалось судом, потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. А згідно з п.2 частини 2 цієї статті, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вже зазначалось судом, згідно з даними трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 , зокрема працювала в Обласній психіатричній лікарні в с. Орлівка з 07.12.1989 по 24.01.1990 на посаді санітарки-ванщиці 2 го відділення, з 25.01.1990 по 15.02.1990 на посаді санітарки по догляду за хворими 2 відділення, з 17.02.1990 по 27.02.1990 на посаді санітарки-буфетчиці 2 відділення, з 28.02.1990 по 04.03.1990 на посаді санітарки-ванщиці 10 го відділення, з 05.03.1990 по 30.11.1997 на посаді санітарки-прибиральниці 6 го відділення, з 01.12.1997 по 31.01.1998 на посаді санітарки-прибиральниці 5 го відділення, з 01.02.1998 по даний час на посаді молодшої медичної сестри.

Вказані записи трудової книжки позивача узгоджуються зі змістом Довідки КП Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка №34 від 18.09.2023. У даній довідці вказано також про те, що позивач працювала повний робочий день та безпосередньо обслуговувала психіатричнохворих. З 01.02.1998 посаду палатної санітарки, санітарки по догляду за психватричними хворими перейменовано в молодшу медичну сестру 5 го психіатричного відділення. Посада молодшої медичної сестри відноситься до списку № 2 згідно з постановою Кабінету міністрів України від 24 червня 2016 № 461 (ХХІV). Пільговий стаж складає 25 років 7 місяців. Вперше атестація по посаді палатної санітарки, молодшої медичної сестри проводилась в 1995 році (наказ №26 від 21.03.1995). Атестація по даній посаді проводилась в 2015 році (наказ №46 від 06.03.2015), 2020 році (наказ №43 від 05.03.2020).

Матеріали справи містять докази проведення атестації робочих місць також на підставі наказів КП Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка №15-А від 13.03.2000, №11 від 30.03.2005, №17 від 10.03.2010.

Згідно з розділом XXIV постанови Кабінету міністрів України від 24 червня 2016 № 461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, відносяться до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідач у спірному рішенні вказав, що пільговий стаж позивача становить 42 роки 1 місяць 17 днів. Наведене узгоджується з розрахунком стажу відповідно до форми РС-право, де вказано про стаж роботи позивача за списком № 2.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 відпрацювала на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 більше 10 років, що дає їй право на зменшення віку виходу на пенсію додатково на один рік понад передбачений статтею 55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням наведеного, позивач має право на зменшення пенсійного віку додатково на один рік понад 6 років, тобто на 7 років. Тому, необхідний вік для призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 за статтею 55 Закону №796-ХІІ становить 53 роки (60 7).

Судом встановлено, що на момент подання заяви до пенсійного органу про призначення пенсії на пільгових умовах, позивачу виповнилося 53 роки, а тому, вказана умова є дотриманою.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особа, яка станом на 01.01.1993 працювала на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а також відпрацювала достатню кількість років в цій зоні для зменшення пенсійного віку на 6 років та додатково на один рік.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно та не правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №08 від 22.11.2023 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058, Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21 грудня 2020 року внесені зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії. Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України (далі - Постанова № 25-1), зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 за № 339/35961, передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови № 25-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Заяву про призначення пенсії позивач подала за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яке прийняло спірне рішення про відмову в призначенні пенсії.

При цьому, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи. Тому, пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що до органу пенсійного форнду за призначенням пенсії позивач звернулась 17.11.2023, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, то в даному випадку пенсія підлягає призначенню саме з дня звернення (17.11.2023).

За наведеного, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для належного захисту порушеного права позивача, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №08 від 22.11.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 17.11.2023.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За наведеного, позов підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке прийняло спірне рішення.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №08 від 22.11.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 17.11.2023 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на сім років на підставі статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м.Рівне, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м.Львів, Львівська обл.,79016, ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885)

Суддя Н.В. Друзенко