Справа № 420/10439/23
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Радчука А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають у не нарахуванні та невиплаті за період з 09.12.2019 року по день фактичного нарахування та одночасної виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її (заборгованості по пенсійним виплатам за період з 02.09.2018 року по 08.12.2019 року) виплати за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 420/5553/19;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести (за період з 09.12.2019 року по день фактичного нарахування та одночасної виплати) нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її (заборгованості по пенсійним виплатам за період з 02.09.2018 року по 08.12.2019 року) виплати за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі №420/5553/19;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 нараховану компенсацію втрати доходів разом з поточною виплатою пенсії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року закрито провадження у справі №420/10439/23.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.09.2023 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 року скасовано з направленням справи до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

26.01.2024 року справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та за результатами автоматичного розподілу справ між суддями була передана для розгляду судді Радчуку А.А.

Ухвалою суду від 31.01.2024 року прийнято до провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та призначено до розгляду в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером органів прокуратури України; з 26 листопада 2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Одеській області та отримує пенсію за вислугу років.

Позивач вказує, що питання перерахунку його пенсії стало предметом судового розгляду.

На виконання рішення суду від 06.11.2019 року у справі №420/5553/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області нарахована позивачу за період з 02 вересня 2018 року по 08 грудня 2019 року доплата в розмірі 2 625 086, 59 грн., яка була включена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

09.11.2022 року вказана заборгованість по пенсійним виплатам Головним управлінням була виплачена разом з виплатою пенсії за поточний місяць.

Водночас, як вважає позивач, відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Позивач зазначає, що відповідачем порушено строк виплати грошового доходу на його користь, що є підставою для виплати компенсації, при цьому виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися в день виплати основної суми доходу, що не зроблено відповідачем, чим порушено право позивача.

Таким чином, вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заборгованості по пенсійним виплатам за період з 02.09.2018 року по 08.12.2019 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

19.02.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що відповідно до приписів Закону № 2050 підставою для здійснення компенсації є дотримання умов: нарахування громадянину належних йому доходів, які не мають разового характеру (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців.

Як зазначає відповідач, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019, яке набрало законної сили 09.12.2019, позивачу 02.09.2018 здійснено перерахунок пенсії за вислугу років за період з 02.09.2018 по 08.12.2019 та нараховано доплату в сумі 2 625 086,59 грн. Однак, на переконання відповідача, сума боргу ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону № 2050, оскільки утворена доплата має характер разового платежу, тобто відсутня обов`язкова умова - постійний характер доходу.

Відповідач стверджує, що нарахування та виплата поточної пенсії Головним управлінням не були порушені, а вимога позивача щодо нарахування та виплати компенсації частини доходів стосується виплати доплати за минулий період, отримання якої вирішено в судовому порядку, то сума несвоєчасної виплати доплати не є доходом у розумінні Закону 2050, а тому не підлягає компенсації.

Крім того відповідач зазначив, що Головним управлінням виконані всі заходи, спрямовані на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019, дотримуючись Порядку № 649, однак, виплата нарахованої доплати до пенсії була реалізована тільки після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

22.02.2024 року позивачем подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач заперечував проти доводів відповідача, що доплата в розмірі 2 625 086, 59 грн., виплачена на виконання рішення суду, є разовим платежем, посилаючись на те, що ця доплата виникла в результаті щомісячних та постійних недоплат до пенсії за вислугу років.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах прокуратури; перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 №1789-ХІІ.

Як зазначено у позові, питання перерахунку пенсії позивача було предметом судового розгляду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі №420/5553/19, яке набрало законної сили 09.12.2019 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Суд вирішив:

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови з 02.09.2018 року у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ на підставі підвищень, посадового окладу які відбулися - з 01 січня 2017 року відповідно до частини третьої та пункту 11 частини п`ятої статті 81 Закону України "Про прокуратуру", окладу за військове звання - з 01 січня 2018 року відповідно до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та надбавки за вислугу років - з 01 жовтня 2017 року відповідно до пункту 1 розділу IV наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам".

Скасувати індивідуальний акт - рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №30 від 12.09.2019 року про відмову у проведенні перерахунку з 02.09.2018 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яку обчислити з посадового окладу (військовий прокурор Белградського гарнізону (нині Білгород-Дністровського гарнізону) відповідно до частини третьої та пункту 11 частини п`ятої статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону № 1774-УІІІ від 06.12.2016 та № 1798-УІІІ від 21.12.2016) у розмірі півтора (1,5) 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; окладу за військове звання (підполковник юстиції) відповідно до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у розмірі 0,8 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) - 1410 гривень; надбавки за вислугу років, відповідно до пункту 1 розділу IV наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (45%); надбавки за службу в умовах режимних обмежень -15% посадового окладу; інших виплат (надбавка за виконання особливо важливих завдань або за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, згідно з постановою КМУ №505 від 31.05.2012 року у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугою років; місячної премії, згідно з Постановою КМУ №505 від 31.05.2012 року у розмірі 40% суми грошового забезпечення, 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, яка обчислюється з середньомісячного розміру грошового забезпечення; 1/12 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, яка обчислюється з середньомісячного розміру грошового забезпечення; індексації заробітної плати; надбавки ОУП, яка обчислюється шляхом множення загального розміру інших виплат (без посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років) та коефіцієнту підвищення посадового окладу та надбавки до нього за класний чин, розрахований відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства Фінансів України №226/509 від 11.08.2003 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинити певні дії у вигляді виплати ОСОБА_1 відповідної заборгованості з 02.09.2018 року по час проведення такого перерахунку з урахуванням вже отриманих виплат.

Судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі №420/5553/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок ОСОБА_1 пенсії за період з 02.09.2018 року по 08.12.2019 року, про що складеного Довідку від 19.08.2021 року №1500-0401-8/103448 (а.с. 31).

Згідно цієї Довідки, сума заборгованості по пенсійним виплатам за результатами проведеного перерахунку склала 2 625 086, 59 грн.

Згідно наявного у матеріалах справи меморіального ордеру № від 09.11.2022 року, за призначенням платежу «Оплата пенсійних реєстрів», ОСОБА_1 перераховано суму коштів 2 625 086, 59 грн. (а.с. 33).

Вказані обставини справи не заперечуються сторонами.

Спірним між сторонами стало питання щодо наявності підстав для компенсації позивачу втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 02.09.2018 року по 08.12.2019 року на виконання судового рішення у справі №420/5553/19.

Позивач вважає, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» відповідач був зобов`язаний виплатити суму компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати коштів в сумі 2 625 086, 59 грн. разом із виплатою.

Відповідач заперечує щодо наявності умов для виплати позивачу компенсації, згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-III (надалі - Закон України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. (надалі - Порядок №159).

Згідно ст.1 Закону України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами ст.2 Закону України №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому вищезазначеному законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно приписів ст.ст.3, 4 Закону України №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до п.1 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п.2 Порядку №159).

За змістом п.3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - органом прокуратури) добровільно чи на виконання судового рішення.

Так, у подібних правовідносинах у постанові від 15.08.2018 у справі №653/3356/17 Верховний Суд дійшов висновку, що наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону №2050-ІІІ та п.4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону №1058-IV, ст.2 Закону України №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі № 521/940/17, від 05.10.2018 у справі №162/787/16-а, від 04.03.2020 у справі №219/11809/15-а, від 11.12.2020 у справі 200/10820/19-а, від 11.05.2023 у справі №460/786/20а згідно п.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону України №2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 грудня 2018 року у справі №816/301/16, від 04 квітня 2019 року у справі №159/1615/17, від 30 вересня 2020 року у справі №2-а-1/11 та від 31 серпня 2021 року у справі №264/6796/16-а.

Судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі №420/5553/19 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок ОСОБА_1 пенсії за період з 02.09.2018 року по 08.12.2019 року, про що складеного Довідку від 19.08.2021 року №1500-0401-8/103448 (а.с. 31).

Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19 серпня 2021 року про розмір розрахованої суми на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 420/5553/19, вбачається, що за період з 02 вересня 2018 року по 08 грудня 2019 року позивачу нараховано до виплати 2 625 086,59 грн.

Згідно наявного у матеріалах справи меморіального ордеру № від 09.11.2022 року, за призначенням платежу «Оплата пенсійних реєстрів», ОСОБА_1 перераховано суму коштів 2 625 086, 59 грн. (а.с. 33).

Тобто, виплата позивачу перерахованої суми пенсії 2 625 086, 59 грн. на виконання судового рішення по справі №420/5553/19 відбулась лише 09.11.2022 року.

Отже, відповідачем допущено порушення встановленого строку виплати пенсії, а тому у позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини доходу (пенсії) за спірний період.

При цьому, норми Закону України № 2050-ІІІ і Порядку № 159 свідчать про відсутність обов`язку громадянина додатково звертатися до органу за виплатою компенсації втрати частини доходу.

Аналіз положень статей 1, 2, 4 Закону України №2050-ІІІ дає підстави для висновку, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - пенсійного органу) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі, пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку разом із відповідною несвоєчасною проведеною виплатою перерахованої пенсії.

Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону України № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону України № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись одночасно з виплатою заборгованості.

Відповідно, не виплата компенсації разом із заборгованістю свідчить про відмову виплатити таку відповідно до Закону України № 2050-ІІІ і не потребує оформлення такої окремим рішенням.

Нарахування та виплата позивачу пенсії відбулись на виконання судового рішення за період з 02.09.2018 року по 08.12.2019 року, що сторонами не заперечується.

Несвоєчасне нарахування та виплата сум відбулось з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Отже, суд погоджується з твердженням позивача про наявність у нього права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, а саме заборгованості по пенсійним виплатам, що виникла за період з 02 вересня 2018 року по 08 грудня 2019 року.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач, не нарахувавши та виплативши позивачу суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати діяв неправомірно, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими. З метою захисту порушених прав позивача, з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України, суд вважає доцільним:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати за весь час затримки, а саме заборгованості по пенсійним виплатам, що виникла за період з 02 вересня 2018 року по 08 грудня 2019 року, виплаченої 09.11.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі №420/5553/19;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати за весь час затримки, а саме заборгованості по пенсійним виплатам, що виникла за період з 02 вересня 2018 року по 08 грудня 2019 року, виплаченої 09.11.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі №420/5553/19.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 нараховану компенсацію втрати доходів разом з поточною виплатою пенсії, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки після набрання чинності рішенням суду про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, у відповідача виникне беззаперечний обов`язок провести таку виплату. Цей обов`язок не може бути пов`язаний з виплатою поточної щомісячної пенсії позивачу.

Крім того, суд зазначає, що фінансування поточних пенсійних виплат та видатки на погашення заборгованості за рішеннями суду, здійснюється за різними бюджетними програмами.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частин 1-2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач був звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні. Доказів понесення інших судових витрат на дату ухвалення рішення позивачем не надано.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255-258, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати за весь час затримки, а саме заборгованості по пенсійним виплатам, що виникла за період з 02 вересня 2018 року по 08 грудня 2019 року, виплаченої 09.11.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі №420/5553/19.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати за весь час затримки, а саме заборгованості по пенсійним виплатам, що виникла за період з 02 вересня 2018 року по 08 грудня 2019 року, виплаченої 09.11.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року у справі №420/5553/19.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук