Справа № 140/4283/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/4283/23 пров. № А/857/2522/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Глушка І.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 21.12.2023р. про відмову у прийнятті додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській обл. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце постановлення ухвали суду І інстанції: 09 год. 57 хв. 21.12.2023р. м.Луцьк; дата складання повного тексту ухвали суду І інстанції: 28.12.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

17.03.2023р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову Луцького районного управління поліції /РУП/ Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Волинській обл. серії ГБВ № 020208 від 15.03.2023р. по справі про адміністративне правопорушення; закрити провадження в адміністративній справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП; стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. матеріальних витрат на складання процесуальних документів (а.с.1-3).

12.06.2023р. позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив додатково стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 20000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої прийняттям неправомірного рішення, оформленого постановою ГБВ № 020208 від 15.03.2023р. по справі про адміністративне правопорушення, органом державної влади в особі Луцького РУП ГУ НП у Волинській обл.; стягнути з бюджетних асигнувань Луцького РУП ГУ НП у Волинській обл. в користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. (а.с.75-76).

Вказана заява не прийнята судом до розгляду з підстав, викладених у рішенні суду.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 09.10.2023р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову інспектора СРПП Луцького РУП ГУ НП у Волинській обл. Кузьми М.В. серії ГБВ № 020208 від 15.03.2023р. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 1700 грн.; справу про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_1 закрито (а.с.104-106).

06.11.2023р. (згідно із відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) на адресу суду надійшла заява позивача про надання додаткового рішення у справі № 140/4283/23, в якій останній просив стягнути з відповідача на його користь за прийнятим рішенням понесені матеріальні витрати в розмірі 13000 грн., моральні втрати в розмірі 20000 грн., а також надати роз`яснення всіх позовних вимог (а.с.110-111).

Відповідно до ухвали суду від 21.12.2023р. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання додаткового рішення відмовлено (а.с.136-137).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення, просить скасувати ухвалу суду в частині стягнення з відповідача понесених матеріальних витрат в розмірі 13000 грн., відшкодування моральних витрат в сумі 20000 грн., надання роз`яснення всіх позовних вимог (а.с.143 і на звороті).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час розгляду справи поніс матеріальні витрати в розмірі 13000 грн. на правову допомогу адвоката; також відповідач йому заподіяв моральну шкоду, яку він оцінив в розмірі 20000 грн.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Позивачем ОСОБА_1 оскаржується ухвала суду про відмову у прийнятті додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, а також окремої позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди, клопотання про роз`яснення сторонам всіх позовних вимог.

Приймаючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у прийнятті додаткового рішення, суд першої інстанції керувався тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 09.10.2023р. судом належним чином обґрунтовані підстави відхилення доводів заяви адвоката Світлицької З.О. від 12.06.2023р. про збільшення позовних вимог.

Крім того, судом фактично вирішено питання про розподіл судових витрат та відмовлено в стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.; розподіл судових витрат не впливає на обсяг задоволених судом позовних вимог.

Незгода позивача з рішенням суду в справі № 140/4283/23 в цій частині є підставою для оскарження такого рішення в апеляційному порядку, однак, не є підставою для ухвалення судом додаткового рішення, яке, фактично, призведе до зміни самого рішення суду.

Таким чином, ОСОБА_1 намагається в спосіб, не передбачений чинним законодавством, домогтися фактичної зміни рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2023р., ухваленого в справі № 140/4283/23, на свою користь.

Водночас, рішення суду є обґрунтованим, зрозумілим та таким, що ухвалено за наслідками всебічного і повного з`ясування всіх фактичних обставин справи та об`єктивної оцінки доказів.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для ухвалення додаткового рішення відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Згідно 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

І змісту рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.10.2023р., ухваленого в справі № 140/4283/23, слідує, що судом не прийнято до уваги заяву позивача від 12.06.2023р. про збільшення позовних вимог.

Таке процесуальне рішення суду відображено в тексті самого рішення, при цьому вимоги заяви про збільшення позовних вимог судом не прийняті до розгляду, а відтак не вирішувалися під час судового розгляду взагалі.

Отже, в разі незгоди позивача з рішенням суду в цій частині останній вправі був оскаржити рішення суду від 09.10.2023р. в установленому порядку.

Стосовно відшкодування на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката в суді у розмірі 13000 грн. колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вирішив зазначене питання в рішенні суду, навів відповідне обґрунтування неможливості задоволення цих вимог.

В частині роз`яснення судом заявлених позовних вимог колегія суддів враховує, що такі вимоги сформульовані некоретно, оскільки зазначене питання повинно вирішуватися в порядку ст.254 КАС України; заявником не вказано, чому рішення суду є незрозумілим, в чому полягає неясність чи неточність прийнятого судового рішення.

В силу приписів ст.254 КАС України судове рішення може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, виходячи із змісту позовних вимог, колегія суддів вважає, що під час прийняття рішення судом не допущена неясність і невизначеність.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення слід відмовити, із вищевикладених підстав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат за результатами апеляційного розгляду справи є відсутніми.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.310, 312, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 21.12.2023р. про відмову у прийнятті додаткового рішення в адміністративній справі № 140/4283/23 залишити без задоволення, а згадану ухвалу суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. В. Глушко
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 21.03.2024р.