Справа № 300/1124/24
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" березня 2024 р. справа № 300/1124/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій, -
Адвокат Шевченко Н.П., в інтересах ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач), звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі ГУ ПФУ в Житомирській області, відповідач 3) про:
визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що полягає у неврахуванні довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.12.2023 за №185 при переведенні ОСОБА_1 з 26.12.2023 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 з 26.12.2023 перерахунок пенсії за віком, призначеної на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ, з врахуванням відомостей довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.12.2023 за №185 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше, як 20 років стажу на роботах на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає державної служби.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивача переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з 26.12.2023. Водночас, при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 не враховано довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.12.2023 за №185 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області скористалося правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 07.03.2024. Представник відповідача 3 вказує, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 № НОМЕР_1 стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій державної служби відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VII «Про державну службу» складає 13 років 9 місяців 27 днів (з 05.07.2002 по 30.04.2016), тому відсутні підстави щодо врахування довідки №185 від 26.12.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Також зазначено, що після перерахунку пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи для здійснення виплати пенсії. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 35-37).
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на адресу суду також 07.03.2024 надійшов відзиву, згідно з яким представник відповідача 1 заперечує проти задоволення позову. У відзиві представник зазначає, що з 26.12.2023 за заявою позивача останню переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». При цьому, стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 становить 13 років 9 місяців 27 днів, внаслідок чого спірна довідка при визначенні розміру пенсії не враховувалась. З огляду на викладене, представник відповідача 1 просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 60-63).
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області направив суду відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, який надійшов на адресу суду 11.03.2024. У відзиві представник зазначив, що згідно поданих позивачем документі її стаж на посаді державної служби на дату набрання чинності Закону №889-VIII становить 13 років 9 місяців 27 днів (з 05.07.2002 по 01.05.2016), а станом на дату звернення 21 рік 5 місяців 22 дні (з 05.07.2002 по 25.12.2023). Таким чином, спірну довідку при переведенні пенсії не взято до уваги, оскільки на день набрання чинності Закону №889-VIII (01.05.2016) стаж позивача складав менше 20 років. Водночас, наголошено, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та мають передбачені статтею 37 Закону України «Про державну службу» вік і страховий стаж. Позивач на час звернення із відповідною заявою не має необхідного стажу (а.с. 68-70).
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та до 25.12.2023 включно отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
26.12.2023 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 20), яку за принципом екстериторіальності розглядали Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що підтверджено відповідачем 1 в листі від 12.01.2024 №0900-0202-8/2304 (а.с. 23), а також не заперечується відповідачами у відзивах.
Розпискою-повідомленням підтверджується, що разом із заявою за призначенням пенсії ОСОБА_1 подала три довідки про заробітну плату, в тому числі і довідку про заробітну плату для призначення спецпенсії (185) (а.с. 21).
Водночас, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, які розглянули заяву і прийняли рішення про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889, не взято до уваги зазначену довідку.
Так, як вбачається із листа від 12.01.2024 №0900-0202-8/2304, розмір пенсії позивача з 26.12.2023 склав 9 421,68 грн, при страховому стажі 36 років 5 місяців 11 днів (враховано по 30.09.2023), в тому числі стаж державної служби на дату набрання чинності Закону №889 13 років 9 місяців 28 днів (з 05.07.2002 по 01.05.2016), а станом на дату звернення 21 рік 5 місяців 22 дня (з 05.07.2002 по 25.12.2023). При обчисленні середньомісячного заробітку державного службовця взято довідки про заробітну плату, видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області: №184 від 26.12.2023 (посадовий оклад, надбавки за ранг і вислугу років станом на грудень 2023 року) та №186 від 26.12.2023 (інші виплати за 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби поспіль перед зверненням за пенсією, а саме за період з 01.12.2018 по 30.11.2023). Водночас, довідку про складові заробітної плати за листопад 2023 року №185 від 26.12.2023, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, не враховано, оскільки, на переконання пенсійного органу, на день набрання чинності Закону №889 (01.05.2016) стаж державної служби ОСОБА_1 складав менше 20 років (а.с. 23).
Вважаючи таку бездіяльність відповідача щодо неврахування при переведенні пенсії з 26.12.2023 довідки №185 про заробітну плату протиправною, представник позивача звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-XII (далі Закон №3723-ХІІ).
Надалі, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII, за змістом пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби, зокрема 10 років для осіб, шо на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.
Так, частиною 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 01.04.2020 у справі №607/9429/17 дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таки чином, суд погоджується із представником позивача, що право на пенсію державного службовця за віком мають особи, зокрема: жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку; мають передбачений законодавством страховий стаж; мають необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (для осіб, які станом на 01.05.2016 займали посади державної служби 10 років, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі).
Суд встановив, що на момент звернення із заявою від 26.12.2023 про переведення на пенсію державного службовця ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, мала необхідний страховий стаж та відповідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, позивач набула право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» за №889-УІІІ від 10.12.2015.
При цьому, відповідно до поданої заяви від 26.12.2023, ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до Закону №889-VIII та одночасно пенсійним органом не взято до уваги при переведенні довідку про складові заробітної плати №185 від 26.12.2023 року, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Разом із тим, довідка №185 від 26.12.2023 є чинною, не визнавалась відповідачем помилковою, не містить жодних неточностей, а тому відсутні правові і фактичні підстави вважати, що коментована довідка містить недостовірну інформацію.
Станом на дату звернення до відповідача із заявою від 26.12.2023 про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», позивач користувалася усіма правами, встановленими Законом України «Про державну службу» №889-VIII та Постановою КМУ №622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», для державних службовців.
Відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
Згідно пункту 5 Порядку, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Суд встановив, що 26.12.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області видано довідку №185 від 26.12.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на роботах на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби (а.с. 17, зв. ст.).
Довідка, видана відповідачем 1, за формою та змістом відповідає вимогам форми довідки, затвердженої Постановою №1-3, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», адже містить усі необхідні складові заробітної плати працюючого державного службовця (а.с. 23-24), а тому така довідка має бути врахована при розрахунку розміру пенсії позивача як державного службовця.
Такий висновок узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закону №1058-IV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
У спірному випадку пенсія позивачу на підставі Закону України «Про державну службу» з 26.12.2023 призначена вперше, а тому пенсійний орган при призначенні такої пенсії повинен враховувати подану заяву і додані до неї документи.
Також суд звертає увагу на той факт, що при зверненні до відповідача 1 із заявою від 26.12.2023, відповідачами не висловлено ОСОБА_1 жодних зауважень, зокрема і з приводу поданої нею до заяви довідки №185.
Таким чином, враховуючи, що на дату звернення (26.12.2023) позивач мала більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до посад державних службовців, а станом на 01.05.2016 понад 10 років, однак не працювала на посадах державної служби, остання мала право відповідно до Порядку №622 на призначення пенсії з заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, судом зроблено висновок про протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що полягає у неврахуванні довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.12.2023 за №185 при переведенні ОСОБА_1 з 26.12.2023 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Разом із цим, визначаючи відповідача, який має виконувати рішення зобов`язального характеру, суд виходить із такого.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (далі Положення №28-2), управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-IV, Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.
Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови №22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи рішення про призначення пенсії позивачу. Водночас, як слідує із листа відповідача 1 від 12.01.2024 №0900-0202-8/2304, заяву позивача від 26.12.2023 за принципом екстериторіальності розглядали Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. При цьому, підтверджено, що пенсія була призначена та з 26.12.2023 ОСОБА_1 переведена з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 23).

Разом із цим, суд звертає увагу, що заяву про призначення пенсії за віком позивач подав за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, що підтверджується та не оспорюється відповідачами у відзивах.

При цьому, суд звертає увагу, що пунктом 4.10 Постанови №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, за приписами Постанови №22-1 електронна пенсійна справа після призначення (переведення) пенсії ОСОБА_1 , станом на час розгляду заяви, знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії. Тобто, пенсійна справа позивача перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ефективним способом захисту порушених прав на пенсійне забезпечення в даному випадку буде зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести ОСОБА_1 з 26.12.2023 перерахунок пенсії за віком, призначеної на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ, з врахуванням відомостей довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.12.2023 за №185 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше, як 20 років стажу на роботах на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає державної служби.

Вказане, на думку суду, буде забезпечувати реалізацію передбаченого у статті 2 КАС України завдання адміністративного судочинства, а саме справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

В рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку пенсійний орган не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до платіжної інструкції від 10.01.2024 №0.0..1, підлягає стягненню пропорційно з Головних управлінь Пенсійного фонду України у Львівській та Житомирській областях, якими було протиправно не зараховано спірний період роботи позивача до його страхового стажу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, вул. О. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що полягає у неврахуванні довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.12.2023 за №185 при переведенні ОСОБА_1 з 26.12.2023 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з 26.12.2023 перерахунок пенсії за віком, призначеної на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за №3723-ХІІ, з врахуванням відомостей довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.12.2023 за №185 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше, як 20 років стажу на роботах на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає державної служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений нею судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, вул. О. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений нею судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Представнику позивача та відповідачам рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.