Справа № 420/332/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/332/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 03 січня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виразилися у відмові нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену п.2 ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену п.2 ч.2 ст. 15 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він проходив військову службу за контрактом в Державній Прикордонній службі України та відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС №451-ОС від 18.08.2023 року його, майстер-сержанта (П-029604), інспектора прикордонної служби 2 категорії начальника секції ручних протитанкових гранатометів (гранатометника) групи гранатометів прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування звільнено в запас Збройних сил України за пунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) п.3 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» з 18.08.2023 року. Вислуга років станом на 18.08.2023 р.: календарна - 28років 08місяць 19днів, пільгова - 01рік 03 місяці 08днів, всього 29 років 11 місяців 27 днів.

При звільнені з військової служби позивачу не була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Таким чином, з позивачем не було проведено повного розрахунку при звільнені з військової служби.

У зв`язку з тим, що з позивачем не було проведено повний розрахунок при звільнені, 09.11.2023р. він звернувся до начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України з заявою про виплату мені одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідь на дану заяву позивач отримав 23.12.2023 року у відділі діловодства.

Згідно відповіді відповідача від 25.11.2022 року, яку позивач отримав лише 23.12.2023року, йому відмовлено в виплаті 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку з тим, що причини (обставини) його звільнення з військової служби немає у Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року №413, тому він не набуває права на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені.

Позивач вважає, що звільнений з військової служби із підстави, яка передбачає виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та маю відповідну календарну вислугу (29 років 11 місяців 27 днів) для нарахування зазначеної допомоги, тому вважає бездіяльність відповідача протиправною, щодо не нарахування та не виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, у зв`язку із чим звернвуся до суду з даним позовом.

Відзив на адміністративний позов обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 451-ОС від 18.08.2023 року майстер-сержанта ОСОБА_1 (П-029604), інспектора прикордонної служби 2 категорії начальника секції ручних протитанкових гранатометів (гранатометника) групи гранатометів прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, звільнено в запас Збройних Сил України за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 18 серпня 2023 року.

Одноразова грошова допомога при звільнені в розмірі: - 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується особам, які звільненні: зі служби за станом здоров`я; з військової служби за віком; у зв`язку із скороченням штатів; проведенням організаційних заходів; закінченням строку контракту; з прямим підпорядкуванням близькій особі; систематичним невиконанням умов контракту; у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років; - 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується особам, які звільненні з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини. Як зазначила позивач, він звільнений з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини.

Згідно з нормою абзацу 2 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за умови, зокрема, звільнення з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 № 413 затверджений Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу (далі Постанові № 413). Як зазначено додатку 4 до позовної заяви, позивач звільнений з військової служби за сімейними обставинами та інших поважних причин, які відсутні у Постанові № 413.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 08.01.2024 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Заявами від 15.01.2024 року та від 16.01.2024 року позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

05 лютого 2024 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву з додатками (вхід. № ЕС/5054/24).

Станом на 20 березня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача та відповідача, відзив на позовну заяву, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом в Державній Прикордонній службі України.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС №451-ОС від 18.08.2023 року позивача, майстер-сержанта (П-029604), інспектора прикордонної служби 2 категорії начальника секції ручних протитанкових гранатометів (гранатометника) групи гранатометів прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування звільнено в запас Збройних сил України за пунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) п.3 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» з 18.08.2023 року.

Вислуга років станом на 18.08.2023 р.: календарна 28 років 08 місяців 19 днів, пільгова 01 рік 03 місяці 08 днів, всього 29 років 11 місяців 27 днів.

При звільнені з військової служби позивачу не була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У зв`язку з чим, позивач 09.11.2023 року звернувся до начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Відповідь на дану заяву позивач отримав 23.12.2023 року у відділі діловодства.

Згідно відповіді відповідача від 25.11.2022 року, яку позивач отримав лише 23.12.2023 року, йому відмовлено в виплаті 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у зв`язку з тим, що причини (обставини) його звільнення з військової служби немає у Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року №413, тому він не набуває права на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені.

Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за кожний календарний рік військової служби, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1,2,4-6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно зі статтею 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (надалі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зі змісту витягу з наказу №451-ОС від 18.08.2023 року, вбачається та не заперечується сторонами, що одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачу не нараховано та не виплачено.

Пунктом 10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393, передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Із системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за закінченням строку контракту відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ є наявність «вислуги 10 років і більше».

Таким чином, в частині другій статті 15 Закону №2011-ХІІ відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом зокрема у постановах від 24 листопада 2020 року (справа №822/3008/17), від 11 квітня 2018 року (справа №806/2104/17), від 21 квітня 2021 року (справа №380/2427/20), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №451-ОС від 18.08.2023 року, вбачається, що вислуга позивача, станом на 18 серпня 2023 року становить: календарна 28 років 08 місяців 19 днів, пільгова 01 рік 03 місяці 08 днів, всього 29 років 11 місяців 27 днів.

Додатково суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29 квітня 2022 року по справі № 580/2497/21, відповідно до яких поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» і поняття «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», є відмінними, адже до складу першого включається як календарна так і пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням військової служби за закінченням строку контракту відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ.

В той же час, суд зауважує, що обрахунок розміру такої допомоги здійснюється виходячи з кількість повних календарних років служби (50% грошового забезпечення * календарні роки).

Позивач звільнений з військової служби на підставі пп. п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та календарна його вислуга становить 29 років 11 місяців 27 днів.

Так, відповідно до пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

З аналізу вищевикладеного слідує, що підстави і порядок звільнення військовослужбовця з військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», а соціальні гарантії закріплено в Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким, зокрема, і встановлено випадки, коли військовослужбовець набуває право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Крім того, стаття 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не визначає підстав для звільнення та не містить приписів щодо того, що для отримання одноразової грошової допомоги причина звільнення визначається рішенням Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вищенаведене, безумовним є висновок, про те, що позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби через сімейні обставини (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) за наявності вислуги років, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом другим пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ.

Розмір такої допомоги визначається у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивача.

І зазначена допомога, у день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача, тобто 18.08.2023 року, йому виплачена не була, так само як і на день подання цього позову.

Саме посилання відповідача на те, що Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, не передбачена підстава, за якою було звільнено в запас Збройних Сил України позивача, суд вважає безпідставним та необґрунтованим.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» від 1 квітня 2022 року № 2169-ІХ, пункт 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, доповнено підпунктом «г» - «через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):». Отже, з моменту набрання чинності Закону України від 1 квітня 2022 року № 2169-ІХ, припинення контракту (розірвання) та звільнення з військової служби за контрактом, під час дії воєнного стану не здійснюється за Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, а здійснюється на підставі сімейних обставин та інших поважних причин, визначених безпосередньо Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Позивач звільнений з військової служби на підставі пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та календарна його вислуга становить 29 років 11 місяців 27 днів.

Так, відповідно до пп. «г» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

З аналізу вищевикладеного слідує, що підстави і порядок звільнення військовослужбовця з військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», а соціальні гарантії закріплено в Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким, зокрема, і встановлено випадки, коли військовослужбовець набуває право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Крім того, стаття 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не визначає підстав для звільнення та не містить приписів щодо того, що для отримання одноразової грошової допомоги причина звільнення визначається рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 58 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави; в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції У країни є нормами прямої дії.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби за кожний повний календарний рік служби.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя С.О. Cтефанов