Справа № 120/11374/23
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

21 березня 2024 р. Справа № 120/11374/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо прийняття до розгляду заяви, що подана в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.10.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, зокрема визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.01.1992 по 03.01.1996 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1992 по 03.01.1996 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням архівної довідки від 27.12.2021 №РН/14-20-Г/46-21, починаючи з 18.05.2023.

15.03.2024 року за вх.№215612/24 до суду від представника позивача надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України щодо виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2024 року.

Вирішуючи питання про прийняття вказаної заяви до розгляду суд керується такими мотивами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 383 КАС України, у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Таким чином, в заяві, що подана в порядку ст. 383 КАС, особа повинна, крім іншого, зазначити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.

Положеннями ч. 3 ст. 383 КАС України передбачено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 09.12.2021 року у справі № 9901/235/20, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, визначені вимоги до заяви, яка подається відповідно до статті 383 КАС України, зокрема, надання інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження, не є формальними вимогами, а навпаки є важливою інформацією, яка дає можливість суду визначити, чи не є передчасним звернення стягувача до суду з такою заявою. Перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує суб`єкта владних повноважень здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається не виконаним, тоді в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України (п. 10 постанови).

Відтак, звернення особи до суду з такою заявою, коли нею не використано можливість виконання рішення суду на підставі Закону України "Про виконавче провадження", - є передчасним.

З огляду на наведене, звернення до суду із заявою, поданою у порядку ст. 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах виконавчої служби.

Представником позивача, в порушення вимог п. 7, 8 ч. 2 ст. 383 КАС України, у поданій заяві не зазначено інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження, до матеріалів заяви не надано доказів звернення постанови суду до примусового виконання або докази відкриття виконавчого провадження, або докази вчинення виконавцем дій, спрямованих на перевірку стану виконання постанови суду.

Крім того, за приписами п. 9 ч. 2 ст. 383КАС України у заяві зазначається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Ст. 2 Закону України «Про судовий збір» визначено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

П. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про судовий збір» визначено об`єкти справляння судового збору. В свою чергу, ч. 2 ст. 3 вказаного Закону визначено вичерпний перелік заяв (позовних заяв), за подання яких не справляється судовий збір.

При цьому, до вказаного в ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, подана в порядку ст. 383 КАС України заява не відноситься.

Із аналізу викладених положень вбачається, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 року по справі №807/220/18 та у постанові від 25.06.2020 року по справі № 0240/2226/18-а.

Суд зазначає, що пп. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачена сплата судового збору за подання заяв, пов`язаних із виконанням судових рішень, у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином заявнику необхідно було б за подання цієї заяви сплатити судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908, 40 грн.

Втім заявником, в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України, документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення від сплати судового збору не зазначено.

Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку, що подана представником позивача заява не відповідає вимогам п. 7, 8, 9 ч. 2 ст. 383 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява, подана в порядку ст. 383 КАС України підлягає поверненню заявнику відповідно до положень ч. 5 ст. 383 КАС України.

Керуючись ст. 241, 243, 248, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 як представника ОСОБА_1 , що подана в порядку ст. 383 КАС України, повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна