Справа № 400/3525/19
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 р. № 400/3525/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001,
провизнання протиправним та скасування наказу від 12.09.2019р. №368 о/с в частині, поновлення на посаді; стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 09.09.2019р.,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі відповідач, ГУНП в Миколаївській області), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати частину наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 12.09.2019 року № 368 о/с щодо призначення майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції з посадовим окладом 2500 грн. з 09.09.2019 року, та звільнення з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 09.09.2019 року по дату прийняття рішення судом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.10.2020 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від .12.092019 року № 368 о/с в частині щодо призначення майора поліції ОСОБА_1 (№ НОМЕР_1 ) старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції з посадовим окладом 2500 гривень звільнивши його з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності, з 09.09.2019 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 року апеляційні скарги ГУНП та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року скасовано, ухвалено у справі нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.12.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2020 року скасовано, справу № 400/3525/19 направлено на новий розгляд до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 24.01.2022 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження (головуючий суддя Лебедєва Г.В.).

21.10.2022 року було здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, головуючим у справі визначено суддю Малих О.В.

Ухвалою від 31.10.2022 року суд прийняв справу до провадження та ухвалив розглядати справу за правилами спрозеного позовног опровадження, без виклику сторін у судове засідання.

Ухвалою від 19.06.2023 року суд зупинив провадження до набрання законної сили судовим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/2557/21.

Ухвалою від 05.10.2023 року провадження у справі було поновлено.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що:

- наказ був виданий .12.09.2019 року, а позивача відповідно до нього було звільнено з посади та призначено на іншу посаду з 09.09.2019 року;

- позивач знаходився на лікарняному, коли був звільнений з посади;

- позивач був переміщений на посаду з нижчим посадовим окладом;

- служба на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції не передбачає менших фізичних навантажень ніж на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП;

- у позивача були суттєво змінені умови праці та підпорядкування;

- позивач не був повідомлений належним чином про переведення на іншу посаду та не надавав своєї згоди;

- підставою переміщення на іншу посаду стала довідка ВЛК ДУ «ТМО МВС України в Миколаївській області» № 262 від 27.06.2018, термін реалізації якої сплив;

- підставою переміщення на іншу посаду стало рішення суду від 13.08.2019 року у справі № 1440/2317/18, яке жодним чином не передбачає переведення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області на посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції. порушення відповідачем процедури переміщення поліцейського на рівнозначну посаду.

У заяві від 26.03.2023 року позивач просив суд при винесенні рішення в частині поновлення його на посаді замість посади «старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області» зазначити «аналогічну посаду старшого оперуповноваженого в управління боротьби з наркозлочинністю (у складі кримінальної поліції) ГУНП в Миколаївській області».

Зазначена заява мотивована тим, що позивач просив суд при винесенні рішення в частині поновлення його на посаді замість посади «старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області» зазначити «аналогічній посаді в Департаменті боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України», в зв`язку з тим, що 29.04.2020 року постановою Кабінету Міністрів України № 322 створено Департамент боротьби з наркозлочинністю та ліквідовано в подальшому управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області.

В процесі розгляду справи Уряд ліквідував як юридичну особу публічного права Департамент боротьби з наркозлочинністю як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції. Відповідну постанову № 131 прийнято на засіданні 13.01.2023 року. Національній поліції доручено забезпечити здійснення функцій і повноважень Департаменту боротьби з наркозлочинністю, що ліквідується. Наказом т.в.о. Голови Національної поліції України від 13.03.2023 року № 174 «Про затвердження змін у штатах Національної поліції» до штатного розпису внесено наступні зміни: створено управління боротьби з наркозлочинністю.

Відповідач адміністративний позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Заперечуючи проти вимог позивача відповідач послався на те, що оскільки оскаржуваний наказ видано на виконання судового рішення, позивач, за приписами ст. 383 КАС України, мав право оскаржити неправомірні дії відповідача протягом 10 днів з моменту, коли він дізнався про протиправність таких дій.

Відповідач зауважив, що з наказом позивач був ознайомлений 17.09.2019 року, строк оскарження протиправних дій Управління закінчився 27.09.2019 року. Тому, подавши позов до суду 11.10.2019 року, позивач пропустив строк звернення до суду з неповажних причин.

Крім цього відповідач зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права. На думку відповідача, при розгляді позовних вимог щодо невиконання судового рішення у іншій справі, суд першої інстанції не мав права зобов`язувати відповідача виконувати судове рішення шляхом ухвалення нового судового рішення, адже виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 1440/2317/18, судом було захищене право позивача шляхом скасування наказу про звільнення з однієї посади і переведення на іншу із зобов`язанням виплатити різницю у заробітку, однак з відмовленням у поновленні на попередній посаді у зв`язку з неможливістю подальшого проходження служби за станом здоров`я.

Відповідач вважає, що у зв`язку з тим, що за висновком ВЛК позивача визнано непридатним до служби на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області, Управління було змушено, на виконання судового рішення, призначити ОСОБА_1 на іншу посаду, яка за своїм функціональним навантаженням відповідає стану здоров`я позивача.

Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області зазначено, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» передбачено призначення тільки на вакантну посаду у відповідності до конкурсу, якщо його призначено чи за відсутності його за рішенням керівника.

Відповідач також зазначив, що позивач був ознайомлений з переліком вакантних посад по області, але відмовився подавати рапорт на будь-яку з них.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач з 2015 року проходив службу в органах поліції, в тому числі на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області.

На підставі довідки військово-лікарської комісії «ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області» № 262 від 27.06.2018 року, ГУНП в Миколаївській області 27.07.2018 року прийнято наказ № 200 о/с, яким позивача було звільнено з займаної посади та призначено на посаду старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 року у справі №1440/2317/18 суд визнав протиправним та скасував наказ ГУ НП в Миколаївській області № 200 о/с від 27.07.2018 року в частині призначення позивача на посаду старшого інспектора-черговий сектору реагування патрульної поліції № 1 Доманівського відділення поліції Вознесенського відділу поліції. В задоволенні вимог про поновлення на раніше займаній посаді суд відмовив з тих підстав, що за станом здоров`я позивач не може обіймати вказану посаду. Підставою для скасування цієї частини наказу стала та обставина, що відповідач не отримав згоду поліцейського на переведення на іншу посаду в іншу місцевість.

У задоволенні вимог про поновлення позивача на раніше займаній посаді суд відмовив з огляду на те, що за висновком військово-лікарської комісії він не придатний до служби на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності.

Вказаний спір завершився визнанням незаконності призначення позивача на нову посаду, проте без його поновлення на попередній посаді, позаяк цьому перешкоджав медичний висновок про стан його здоров`я.

21.08.2019 року позивач звернувся до начальника ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 із рапортом, в якому просив повідомити результати виконання судового рішення в частині його звільнення, а також внесення відповідних виправлень до особової справи та трудової книжки. Крім того, просив видати йому направлення на проходження ВЛК та допустити до виконання обов`язків старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області. Одночасно повідомив, що за результатами комплексного медичного огляду, проведеного ДУ ТМО МВС України по Миколаївській області 17.05.2019 року, він здоровий, протипоказання до роботи відсутні.

За результатами розгляду поданого позивачем рапорту, відповідач наказом від 09.09.2019 року на виконання судового рішення у справі № 1440/2317/18 скасував свій наказ від 27.07.2018 року № 200 о/с «По особовому складу», у тому числі й у частині увільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності.

12.09.2019 року ГУНП в Миколаївській області прийнято наказ № 368 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУ НП в Миколаївській області та призначено на посаду старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Оскільки ОСОБА_1 у судовому порядку не був поновлений на посаді в Управлінні протидії наркозлочинності через медичні протипоказання та на момент видання оспорюваного наказу сплив строк дії медичної довідки або відновилося його здоров`я, він міг розраховувати на продовження служби на займаній раніше посаді у разі, якщо вона була вакантна.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Правовідносини у сфері переміщення поліцейських в органах, закладах та установах поліції є предметом регулювання статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580).

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону № 580).

Згідно ч. 3 ст. 59 Закону № 580 рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 580 проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 65 Закону № 580, переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади:

- для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;

- за ініціативою поліцейського;

- у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;

- у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби);

- за станом здоров`я на підставі рішення медичної комісії;

- з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей на підставі висновку атестації;

- у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський:

- у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

- за станом здоров`я на підставі рішення медичної комісії;

- через службову невідповідність на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей;

- за ініціативою поліцейського;

- як виконання накладеного дисциплінарного стягнення звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції (ч. 2 ст. 65 Закону № 580).

Згідно з приписами ч. 8 ст. 65 Закону № 580, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч. 9 ст. 65 Закону № 580).

Оскільки Закон № 580 не регулює питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нищу посаду, то у цій частині до спірних правовідносин належить застосовувати загальні положення трудового законодавства.

Частиною 1 ст. 32 КЗпП України встановлена можливість переведення на іншу роботу (посаду), у тому числі у межах однієї установи, тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я (частина друга статті 32 цього Кодексу).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889) рівнозначна посада це посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

За змістом ч. 1 ст. 51 Закону № 889 посади державної служби з метою встановлення розмірів посадових окладів поділяються на такі групи оплати праці: до групи 1 належать посади керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 2 належать посади перших заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 3 належать посади заступників керівників державних органів і прирівняні до них посади; до групи 4 належать посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 5 належать посади заступників керівників самостійних структурних підрозділів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 6 належать посади керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів, їх заступників і прирівняні до них посади; до групи 7 належать посади головних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 8 належать посади провідних спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади; до групи 9 належать посади спеціалістів державних органів і прирівняні до них посади.

Згідно ч. 2 ст. 51 Закону № 889, з метою встановлення розмірів посадових окладів державні органи поділяються за юрисдикцією, яка поширюється:

1) на всю територію України;

2) на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя;

3) на територію одного або кількох районів, міст обласного значення.

Рівнозначна посада відповідно до діючого законодавства це посада державної служби що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в Управлінні протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області. У той же час, спірним наказом від 12.09.2019 № 368 о/с ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

Тобто спірним наказом здійснено саме переведення позивача, так як йому доручено іншу роботу з іншим колом обов`язків, з різним ступенем підпорядкованості за посадами позивача та різними за юрисдикцією підрозділами поліції, де він працював і куди був переведений, у розумінні ст. 32 КЗпП України.

Юрисдикція Управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області поширюється на всю Миколаївську область. А юрисдикція Центральний відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області поширюється на територію окремого району.

Отже, вирішення завдання стосовно місця й посади проходження позивачем служби в поліції та переведення на рівнозначну посаду було можливим за умови надання ним згоди на таке переведення.

Доказів надання згоди позивачем на переведення відповідачем до суду не надано.

За відсутності доказів згоди позивача на переведення суд вважає, що ОСОБА_1 був неправомірно переведений до Центрального відділу поліції, а отже, наказ ГУНП в Миколаївській області від 12.09.2019 ркоу №368 о/с щодо призначення майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції, з посадовим окладом 2500 грн., з 09.09.2019 року, та звільнення з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області, виданий не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що посадовий оклад старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області на момент прийняття оскаржуваного наказу становив 2800 грн., а посадовий оклад старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області 2500 грн.

Так, згідно інформації УФЗБО ГУНП в Миколаївській області № 1955/28-2019 від 13.11.2019 року грошове забезпечення ОСОБА_1 на попередній посаді становило 11167,53 грн., а за новою посадою 11504,55 грн., тобто є навіть більшим.

Грошова розбіжність у посадових окладах у розмірі: 300 грн. за згаданими посадами не може сприйматись як рівнозначність грошового забезпечення (як елементу рівнозначності посади) поліцейського, навіть за умови виплати премій, оскільки виплата останніх залежить як від бюджетних асигнувань, так і від інтенсивності й умов служби.

Подібна правова позиція за подібних обставин викладена у п. 52 постанови Верховного Суду від 29.09.2021 року у справі № 240/20512/20.

Також Верховний Суд раніше вже зауважував, що вимога стосовно граничності спеціального звання при заміщенні на посади в тих чи інших органах Національної поліції не означає про рівнозначність таких посад, оскільки у п. 8 ч. 10 ст. 62 Закону № 580 йдеться про можливість переміщення поліцейського по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей (п. 55 постанови від 31.03.2021 року у справі № 120/872/20-а).

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ще однією підставою для переведення позивача слугувала довідка військово-лікарської комісії від 27.09.2018 року про непридатність позивача до роботи на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Миколаївській області, проте річний строк реалізації цієї довідки сплив на момент видачі спірного наказу 12.09.2019 року. Одночасно з цим в результат медичного огляду від 17.05.2019 року, пройденого за власною ініціативою позивача, стан його здоров`я задовільний, протипоказання для виконання робіт відсутні.

На основі цього ОСОБА_1 стверджує, що відповідач незаконно перевів його на посаду в Центральний відділ поліції і безпідставно не допустив до роботи на посаді, яку він раніше займав в Управлінні протидії наркозлочинності. Тому просить частково скасувати спірний наказ і на підставі ст. 235 КЗпП України поновити його на попередній посаді з виплатою різниці у заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Згідно п. 14 розділу ІХ Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 року № 285, постанови ВЛК про придатність поліцейських до служби у поліції, придатність військовослужбовців до військової служби можуть бути реалізовані у термін, що не перевищує один рік від часу проведення їм медичного огляду.

Постанови ВЛК про придатність кандидатів на службу та кандидатів до вступу до навчальних закладів можуть бути реалізовані у термін, що не перевищує 6 місяців від часу проведення їм медичного огляду.

Якщо в цей період відбулися суттєві зміни в стані здоров`я особи (за її заявою або за висновком лікарів), вона потребує повторного медичного огляду у ВЛК.

За результатами комплексного медичного огляду, який був проведений 17.05.2019 року ДУ «ТМО МВС УКРАЇНИ по Миколаївській області» він здоровий, та в нього немає жодних протипоказань до виконання робіт.

Відповідно до п 7. розділу ІІІ Наказу МВС № 1561 від 10.12.2005 року «Про затвердження Порядку проходження комплексного медичного огляду (диспансеризації) поліцейськими» За результатами профілактичного медичного огляду поліцейському видається медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника за формою, зазначеною у додатку 8 до пункту 2.16 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.05.2007 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2007 року за № 846/14113.

При виявленні у поліцейського, який пройшов профілактичний медичний огляд, хвороб, що є протипоказанням до виконання робіт, керівнику органу поліції направляється інформація про поліцейського, який за станом здоров`я потребує направлення на огляд до медичної комісії закладу охорони здоров`я МВС для визначення його придатності до подальшої служби, за формою відповідно до додатка 1 до цього Порядку.

Враховуючи сплив строку дії медичного висновку й відновлення здоров`я, ОСОБА_1 міг бути поновлений на попередній посаді, за умови, якщо вона була вакантною на момент видачі спірного наказу.

Також, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав компенсації ОСОБА_1 різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

У матеріалах справи відсутні відомості про грошове забезпечення позивача у період з моменту його переміщення та по теперішній час.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З метою реалізації ГУНП в Миколаївській області своїх дискреційних повноважень, суд вважає, що належним способом захисту прав ОСОБА_1 буде зобов`язання ГУНП в Миколаївській області нарахувати та виплатити різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 09.09.2019 року по 19.03.2024 року.

Частиною 2 ст. 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 12.09.2019 року № 368 о/с в частині призначення майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Центрального відділу поліції з посадовим окладом 2500 грн. з 09.09.2019 року, та звільнення з посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно-оперативної роботи управління протидії наркозлочинності Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

3. Поновити ОСОБА_1 з 09.09.2019 року на посаді, аналогічній посаді старшого оперуповноваженого в управління боротьби з наркозлочинністю (у складі кримінальної поліції) ГУНП в Миколаївській області.

4. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 09.09.2019 року по 19.03.2024 року.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 840,00 грн. (вісімсот сорок гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.03.2024 року.

Суддя О.В. Малих