Справа № 160/18554/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 березня 2024 рокуСправа №160/18554/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозицької І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

В Дніпропетровському окружному адміністративному суду перебувала на розгляді справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. у справі №160/18554/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у обчисленні і виплаті основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року (з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії (станом на 05 березня 2019 року) без обмеження її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність і обчисленої із розрахунку 83 % грошового забезпечення згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.12.2020 року № ФД 104832 та у невиплаті недоплаченої частини пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) провести обчислення і виплату основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року (з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії (станом на 05 березня 2019 року) без обмеження її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність і обчисленої із розрахунку 83 % грошового забезпечення згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.12.2020 року № ФД 104832 та здійснити виплати недоплаченої частини пенсії з урахуванням проведених виплат.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 908,00 грн.

02.09.2022 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява в порядку ст.382 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 р. у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.03.2023 р. у справі №160/18554/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 160/18554/21- залишено без змін.

Відповідно до ч.2 ст.255 КАС України, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. у справі №160/18554/21 набрало законної сили 23.03.2023 р.

19.03.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в прохальній частині якої заявник просить суд: визнати поважними причини пропуску звернення до суду ОСОБА_1 у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України та його поновити; прийняти до провадження та вирішення в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 (ІПН (РНОКПП) НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії по справі №160/18554/21 в порядку ст.383 КАС України в частині здійснення виплати недоплаченої частини пенсії з урахуванням проведених виплат; звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору з мотивів зазначених у цій заяві.

Статтею 383 КАС України, визначені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Так, відповідно до норм ст.383 КАС України:

1. особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

2. У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

3. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

4. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

5. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

6. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Розглядаючи подану позивачем заяву, суд зазначає наступне.

Вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду, в порядку ст. 383 КАС України, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

У свою чергу, як визначено в ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог статті 2 вказаного Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, подана у даній справі, в порядку статті 383 КАС України, заява до передбаченого частиною 2 статті 3 Закону "Про судовий збір" вичерпного переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

З системного аналізу викладених положень, вбачається, що на позивача покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України "Про судовий збір".

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача, закріплених у статті 5 Закону "Про судовий збір", пільг позивач не надав.

При цьому зазначив, що в даному випадку наявна колізія правових норм ЗУ «Про судовий збір» і КАС України, розв`язання якої повинно здійснюватись з урахуванням того, що: КАС України є загальним правовим актом, а Закон №3674-VI - спеціальним, що обумовлює пріоритет у застосуванні його правових норм, які не визначають обов`язковість сплати судового збору за подання вказаної заяви.

Заявник зазначає, що під час розв`язання означених правових колізій підлягає застосуванню правова позиція Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 19.02.2020 р. у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56), де зокрема зазначено, що "у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Відповідний підхід Великої Палати Верховного Суду мав місце і під час розгляду 06 листопада 2018 року справи № 812/292/18.

Позивач вважає, що оскільки ЗУ "Про судовий збір" не встановлено обов`язковості сплати збору та не передбачено відповідної ставки, то він має право на звільнення від сплати судового збору. Водночас, наявність у ст. 383 КАС України вказівки на необхідність долучення документу про сплату судового збору не може бути інтерпретовано, як існування обов`язку сплачувати цей збір, доки його конкретна ставка не буде встановлена законом.

Щодо означеного клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 383 КАС України встановлено вимоги до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. Зокрема, у такій заяві зазначаються: 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Вичерпний перелік заяв, за подання яких судовий збір не справляється, передбачений ч.2 ст. 383 КАС України. Заява, подана у порядку ст. 383 КАС України, до такого переліку не включена. Тому заявник за такою заявою може бути звільнений від сплати судового збору на загальних підставах (ст. 5 Закону № 3674-VI), в інших випадках - має сплачуватися судовий збір.

Означеної правової позиції дотримується ВС в ухвалі від 12 вересня 2023 року у справі № 520/13521/21, в тексті якої зазначено, що невиконання кожної із цих вимог окремо є підставою для повернення заяви відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 383 КАС України.

Подібні висновки Верховного Суду щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви у порядку ст. 383 КАС України відображені у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 805/1458/17-а, від 27.06.2019 у справі № 807/220/18, від 25.06.2020 у справі № 0240/2226/18-а.

Втім, позивачем, в порушення вимог пункту 9 частини 2 статті 383 КАС України, документа про сплату судового збору не надано, підстав для звільнення його від сплати судового збору не зазначено.

Таким чином, враховуючи те, що подана заява не відповідає вимогам, визначеним п.9 ч.2 ст.383 КАС України, слід повернути заяву позивачу, у відповідності до вимог ч.5 ст.383 КАС України.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку статті 383 КАС України відображені також у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №807/220/18 (провадження №К/9901/6667/19), у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №0240/2226/18-а (провадження №К/9901/32201/19).

Керуючись ст.ст. 242-244, 248, 250, 254, 255, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду повернути заявнику.

Повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька