Справа № 280/274/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Справа № 280/274/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 191, м. Запоріжжя, 69027) про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач, ЗРУП ГУНП в Запорізькій області) (після уточнення позовних вимог), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 29.12.2023 №1393 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким застосовано до дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до його обов`язків не входив контроль за поведінкою кривдників, проведення профілактичної роботи з кривдниками, контроль за дотриманням вимог заходів тимчасового обмеження прав кривдників або покладенням на нього обов`язків, щодо кривдників, що проживають в будинку АДРЕСА_2 , адже цей будинок не належав до поліцейської дільниці №1313, за якою було закріплено позивача. Отже, позивача притягнуто до відповідальності за дії, які мав вчиняти інший поліцейський на іншій поліцейській дільниці. При цьому взагалі був відсутній факт вчинення особою адміністративне правопорушення (за яке позивача притягли до дисциплінарної відповідальності), що підтверджується постановами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. В зв`язку з викладеним вважає, що його притягли до дисциплінарної відповідальності за відсутності складу дисциплінарного проступку (зокрема за відсутності вини позивача) та з порушенням принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 09.01.2024 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

12.01.2024 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 15.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

23.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву посилається на те, що в порушення вимог чинного законодавства дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції №3 ЗРУП ГУНН в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_1 з моменту постановки на облік кривдника ОСОБА_2 , у період дії термінового заборонного припису (з 04.09.2023 до 13.09.2023) не здійснював належний контроль за дотриманням останнім вимог заходів тимчасового обмеження прав кривдника що, в свою чергу, призвело до вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - порушення термінового заборонного припису 06.09.2023. При цьому вважає твердження позивача, викладені в позові, необґрунтованими, оскільки згідно рапорту заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 станом на 02.09.2023 (тобто на момент постановки на профілактичний облік кривдника ОСОБА_2 ) територія обслуговування за адресою: АДРЕСА_2 (колишня 8 Березня) та по теперішній час була передана на підставі усного наказу дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанту поліції Сергію Стусю. Вказана територія була вилучена із поліцейської дільниці №1311, за якою закріплений старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_4 , у зв`язку із великим навантаженням на останнього, про що в усному порядку було повідомлено позивача. Вказане підтверджується рапортом від старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_5 . Також посилається на те, що додаток до наказу відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області «Про визначення території обслуговування, в частині закріплення поліцейських дільниць відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за особовим складом сектору превенції» від 08.06.2023 №97 не зареєстрований в секторі документального забезпечення підрозділу, а отже не є належним доказом. Звертає увагу на те, що на період вчинення ОСОБА_6 бездіяльності (з моменту постановки ОСОБА_2 на облік та на період дії термінового заборонного припису з 04.09.2023 по 13.09.2023) Шевченківським районним судом м.Запоріжжя ще не приймались постанови по справах про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . В зв`язку з чим вважає, що їх не слід брати до уваги. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

27.02.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив. в якій він стверджує, що відповідачем не надано жодного доказу того, що територія за адресою: АДРЕСА_2 начебто була передана на підставі усного наказу позивачеві та вилучена з поліцейської дільниці №1311. Зазначає, що ці твердження відповідача не відповідають дійсності. Та обставина, що двічі у вересні та одного разу у листопаді 2023 року позивач розглядав матеріали з поліцейської дільниці №1311, не свідчить про закріплення позивача за цією поліцейською дільницею. Щодо додатку №1 до наказу від 08.06.2023 №97, то відповідач сам долучив цей додаток до матеріалів службового розслідування та відзиву, що спростовує твердження ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, що вказаний додаток є неналежним доказом. Постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, які знаходились в загальному доступі на час винесення спірного наказу, підтверджують, що ОСОБА_2 не вчиняв адміністративних правопорушень, за вчинення яких позивача притягнуто до дисціплінарної відповідальності. Отже, доводи відзиву, на думку позивача, не свідчать про наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку і не спростовують того факту, що притягнувши позивача до відповідальності за дії, які повинен був вчиняти інший поліцейський, відповідач грубо порушив конституційний принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності. Тому оскаржуваний наказ є протиправним і підлягає скасуванню.

Суд, оцінивши зазначені в позові обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є поліцейським та проходить службу на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 (далі - ВП №3) ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

08.11.2023 за вх. №13423 до ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшла доповідна записка начальника ВДОП УПД ГУНП в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_7 щодо можливих порушень службової дисципліни та вимог наказу МВС України від 25.02.2019 №124 «Про затвердження Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника уповноваженим підрозділом Національної поліції України» з боку окремих працівників відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Наказом ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 16.11.2023 №1242 призначено службове розслідування.

30.11.2023 затверджено висновок службового розслідування.

29.12.2023 начальником ЗРУП ГУНП в Запорізькій області видано наказ №1393 «Про застосування дисциплінарного стягнення» (далі - наказ №1393).

В пункті 1 наказу №1393 зазначено наступне:

«1. За вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог п. 1 ст. 1 розділу 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2023, пп. 8 п. 2, п. 2 п. 2 розд. V, п. 6 розд. V наказу МВС України від 28.07.2017 №650 «Про затвердження Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад», п. п. 1, 2 розд. III наказу МВС України від 25.02.2019 №124 «Про затвердження Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника уповноваженим підрозділом Національної поліції України» застосувати до дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0183192) дисциплінарне стягнення у виді догани».

Не погоджуючись з зазначеним наказом, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року №580-VІII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІII).

Статтею 1 Закону №580-VІII визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як вбачається зі спірного наказу №1393, позивачу інкримінують те, що «з моменту постановки на облік кривдника ОСОБА_2 , у період дії термінового заборонного припису (з 04.09.2023 до 13.09.2023) не здійснював належний контроль за дотриманням останнім вимог заходів тимчасового обмеження прав кривдника що, в свою чергу, призвело до вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - порушення термінового заборонного припису 06.09.2023. Крім того, з 04.09.2023 по 02.11.2023, ОСОБА_1 не було вжито заходів щодо забезпечення контролю за поведінкою кривдника ОСОБА_2 за місцем проживання перебування та проведення з ним профілактичної роботи з метою недопущення скоєння повторних фактів домашнього насильства, внаслідок чого настали тяжкі наслідки, а саме останній отримав тяжкі тілесні ушкодження».

Як вбачається з висновку службового розслідування, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (колишня назва - вул. 8 Березня).

Згідно з п. 1 розділу І Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 №650 (надалі - Інструкція №650), ця Інструкція визначає завдання, права, обов`язки, напрями та особливості організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад у межах визначеної поліцейської дільниці.

Поліцейська дільниця - територія, що обслуговується ДОП (дільничними офіцерами поліції) та ПОГ (поліцейськими офіцерами громад), із чисельністю населення, що не перевищує 6 тис. осіб у сільській місцевості та 7 тис. осіб - у містах (п. 2 розділу І Інструкції №650).

ДОП та ПОГ зобов`язані виконувати службові функції на закріплених за ними поліцейськими дільницями (...) (п. 5 розділу І Інструкції №650).

Наказом керівника ТВП за ДОП та ПОГ закріплюються відповідні поліцейські дільниці, яким присвоюється відповідний порядковий номер (п. 2 розділу IV Інструкції №650).

ДОП та ПОГ виявляють на поліцейській дільниці осіб, схильних до вчинення домашнього насильства (кривдників), та вживають превентивних заходів, передбачених законодавством і спрямованих на запобігання правопорушенням, пов`язаним із домашнім насильством та насильством за ознакою статі (п. 6 розділу V Інструкції №650).

Нормою ч.5 ст.62 Закону №580-VІII передбачено, що ніхто не має права покласти на поліцейського виконання обов`язків, не визначених законом.

У висновку службового розслідування зазначено, що «у відповідності до закріплення поліцейських дільниць відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, територію, на якій проживає ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) обслуговує дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_1 ».

Разом з тим, в матеріалах службового розслідування міститься наказ від 08.06.2023 №97 про визначення території обслуговування, в частині закріплення поліцейських дільниць відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за особовим складом сектору превенції відділу поліції, з додатком до нього.

Зі змісту п. 3 цього наказу вбачається, що позивача було закріплено за поліцейською дільницею №1313.

Зі змісту додатку №1 до цього наказу вбачається, що поліцейська дільниця №1313 включає в себе вулиці Академіка Філатова, Високовольтну, Докучаєва (55-57, 54, 56), Іванова, Красноармійську, Кривоносова, Чумацтва, Оборонну, Звільнену (всі непарні, 2, 38, 60-140), Офіцерську, Стрельнікова, Злітний провулок, Барвисту, Військову, Табірну Паралельну.

Проспект Моторобудівників (який до перейменування називався вулицею 8 Березня) до поліцейської дільниці №1313 не входить.

Будинки №№1-53 (в т.ч. будинок АДРЕСА_3 входять до поліцейської дільниці №1311, за якою було закріплено не позивача, а іншого поліцейського, а саме майора поліції ОСОБА_8 .

Під час проведення службового розслідування пояснення у ОСОБА_8 не відбиралися.

Докази іншого у Висновку службового розслідування не зазначені та відповідачем не надані.

У відзиві та позовну заяву відповідач стверджує, що територія за адресою: АДРЕСА_2 була передана на підставі усного наказу позивачеві та вилучена з поліцейської дільниці №1311.

Проте жодних доказів наявності такого усного наказу відповідач не надав.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач не зазначає коли саме був виданий такий усний наказ та з якої дати територія за адресою: АДРЕСА_2 була вилучена з поліцейської дільниці №1311 та передана для обслуговування позивачу.

Та обставина, що двічі у вересні то одного разу у листопаді 2023 року позивач розглядав матеріали з поліцейської дільниці №1311, ще не свідчить про закріплення позивача за цією поліцейською дільницею (передання позивачу території по просп. Моторобудівників).

Це може свідчити лише про випадки разового залучення позивача до виконання окремих завдань поза межами закріпленої за ним дільниці (п. 8 розділу IV Інструкції №650), яке здійснюється у виняткових випадках та не утворює для поліцейського обов`язку у подальшому завжди контролювати поведінку осіб поза межами дільниці, за якою він закріплений.

Як свідчить наказ від 08.06.2023 №97 «Про визначення території обслуговування», який містить підпис посадової особи - начальника ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - позивач закріплений лише за поліцейською дільницею №1313.

За поліцейською дільницею № 1311 закріплений саме ОСОБА_8 (старший дільничний офіцер поліції).

Рапорт ОСОБА_8 , в якому йдеться про те, що будинок по АДРЕСА_2 з 2022 року належить до території обслуговування позивача, не може вважатись належним доказом на підтвердження вказаної обставини, оскільки: рапорт ОСОБА_8 не містить дати його підписання, чіткої дати з якої вказана територія закріплена за позивачем та посилання на вказаний рапорт відсутнє в матеріалах службового розслідування, що підтверджується описом матеріалів. При цьому, як вже зазначалось вище, на стадії службового розслідування пояснення у ОСОБА_8 не відбиралися.

З аналогічних підстав не може вважатись належним доказом рапорт заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 . Більш того ОСОБА_3 в рапорті зазначає, що «Наказ щодо зміни дільниць не виносився у зв`язку із навантаженням під час виконання службових обов`язків та зміною керівництва у відділі поліції».

У відзиві відповідач також зазначає, що «Додаток до наказу відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНІІ в Запорізькій області «Про визначення території обслуговування, в частині закріплення поліцейських дільниць відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за особовим складом сектору превенції» від 08.06.2023 №97 не зареєстрований в секторі документального забезпечення підрозділу та не містить підпису посадової особи, яка його склала, а тому не може бути врахований при прийнятті рішення».

Проте суд вважає хибним дане твердження відповідача, оскільки відповідач сам долучив цей додаток до матеріалів службового розслідування, про що свідчить опис матеріалів службового розслідування, посилався на нього у відзиві та долучив в якості додатку до відзиву.

Більше того, наказ від 08.06.2023 №97 в пункті 2 містить посилання на додаток №1 Обидві сторони (і позивач, і відповідач) надали суду однаковий додаток №1, в якому будинок АДРЕСА_3 віднесено саме до поліцейської дільниці №1311, за якою закріплений не позивач, а ОСОБА_8 . Тому доводи відповідача про неможливість врахування цього додатку є безпідставними.

Отже, відповідач не спростував тієї обставини, що до обов`язків позивача не входив контроль за поведінкою кривдників, проведення профілактичної роботи з кривдниками, контроль за дотриманням вимог заходів тимчасового обмеження прав кривдників або покладенням на них обов`язків, щодо кривдників, що проживають в будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з ч.1 ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Приписами ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер.

Позивача притягнуто до відповідальності за бездіяльність вчинену на іншій поліцейській дільниці, яка не є дільницею, закріпленою за позивачем.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідач не надав належних доказів невиконання позивачем обов`язків поліцейського та порушення службової дисципліни.

Нормою ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

При проведенні службового розслідування відповідач не дотримався вимог щодо повноти та об`єктивності розслідування, адже зміст наказу від 08.06.2023 №97 про визначення території обслуговування - взагалі не було досліджено, а висновок про те, що територію, на якій проживає ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) обслуговує позивач - ґрунтується на припущенні, що не підкріплене жодним документальним доказом.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 20.05.2021 у справі №420/2916/20, застосування дисциплінарного стягнення не може ґрунтуватися на припущеннях або недоведених фактах; при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. В цій же постанові Верховний Суд зазначив, що саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19 травня 2022 року у справі №480/4079/18, вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Відповідачем не надано належних доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Також слід зазначити, що позивача притягнуто до дисціплінарної відповідальності, оскільки внаслідок його бездіяльності (на думку відповідача), ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - порушення термінового заборонного припису 06.09.2023.

Разом з тим, з загальнодоступної інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного веб-сайту судової влади України вбачається, що:

Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 09.10.2023 у справі №336/9815/23, яка набрала законної сили 20.10.2023, було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. У вказаній постанові суд зазначив, що «сам протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом в даній справі в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, обставини викладені в протоколі не знайшли належного підтвердження при дослідженні матеріалів справи».

Постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 28.11.2023 у справі №336/9945/23, яка набрала законної сили 09.12.2023, було закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. У вказаній постанові суд зазначив, що «жодних об`єктивних доказів, які доводять вину ОСОБА_1 у вчинені саме ч.2 ст.173-2 КУпАП суду не надано. Отже, вина останнього поза розумним сумнівом не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. В результаті аналізу досліджених доказів, суддя дійшов висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого йому діяння.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином постанови Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 09.10.2023 у справі №336/9815/23 та від 28.11.2023 у справі №336/9945/23, в силу вимог ч. 6 ст. 78 КАС України, мають преюдиційний характер в питанні відсутності дій, які були інкриміновані ОСОБА_2 та підтверджують, що вказана особа не вчиняла цього адміністративного правопорушення.

На момент проведення службового розслідування та винесення спірного наказу, ці постанови були в загальному доступі та мали бути враховані відповідачем, проте це зроблено ним не було, що призвело до хибного висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Щодо інших доводів відповідача викладених у відзиві, то суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. який слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 191, м. Запоріжжя, 69027) про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 29.12.2023 №1393 «Про застосування дисциплінарного стягнення» в частині застосування до дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді догани.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривен двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «21» березня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль