Справа № 320/24445/23
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року 320/24445/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Балаклицького А.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі також ГУ ПФУ у Київській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач-2), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у прийнятті рішення №l9 від 12.05.2023 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі моєї заяви від 05.05.2023 №953 поданою відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та у не зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1 що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 24.11.2017 по 30.06.2019 у Державному підприємстві «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» на посаді кухаря - ВОХ, що підтверджено довідкою №501 від 19.09.2019 за формою Додаток 5 та з 01.07.2019 по 12.06.2022 та з 20.06.2022 по 31.03.2023, у Державному спеціалізованому підприємстві «Чорнобильська АЕС» на посаді кухаря - ВОХ, що підтверджено довідкою №47-9382 (№9382) від 03.05.2023 за формою Додаток 5;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві скасувати в повному обсязі прийняте ним рішення №89 від 12.05.2023 року, зарахувати періоди роботи з 24.11.2017 по 30.06.2019 у Державному підприємстві «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» на посаді кухаря - ВОХ, що підтверджено довідкою №501 від 19.09.2019р. за формою Додаток 5 та з 01.07.2019 по 12.06.2022 та з 20.06.2022 по 31.03.2023, у Державному спеціалізованому підприємстві «Чорнобильська АЕС» на посаді кухаря - ВОХ, що підтверджено довідкою №47-9382 (№9382) від 03.05.2023 за формою Додаток 5, до пільгового стажу за Списком №l що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, та призначити з 05.05.2023 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, на підставі моєї заяви від 05.05.2023 №6953, з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС. Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зобов`язати виплачувати призначену їй пенсію за віком на пільгових умовах.

Ухвалою від 21.07.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваного рішення та дій з огляду на відсутність правових підстав для їх прийняття (вчинення).

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачі, у наданих суду відзивах, наголошують, що оскаржувані рішення та дії прийняті (вчинені) відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданих відзивах.

Позивачем надані суду відповіді на відзиви відповідачів-1 та 2.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Київській області, як застрахована особа, яка відповідно до Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за весь час своєї трудової діяльності.

05 травня 2023 року позивач звернулась до ГУ ПФУ у Київській області із заявою №953 про призначення їй пенсії, як застрахованій особі, яка досягла 45 річного віку, при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців зайнята повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, що встановлено статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ).

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві №89 від 12.05.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням пенсійного віку та відсутністю пільгового стажу, про що її було повідомлено листом-повідомленням ГУ ПФУ у Київський області №1000-0212-8/73137 від 15.05.2023.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно п. «а» статті 13 Закону України №1788-ХІІ (у редакції від 02.03.2015 № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України № 213-VIII від 02.03.2015, раніше передбачений п. «а» Закону України № 1058-IV віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали з початку 1975 року право на пенсію на пільгових умовах набувають після 50 років - (дата народження позивача- 26.05.1976). У даному випадку положеннями Закону № 213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

В свою чергу, 11.10.2017 набрав чинності Закон України №2148-VIII від 03.10.2017, яким текст Закону України № 1058-IV був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з ч. 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України № 1058-IV у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У силу спеціальної вказівки у Законі України №2148-VIII від 03.10.2017 наведені вище норми статті 114 Закону України № 1058-IV почали застосовуватись з 01.10.2017.

Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України №213-VIII від 02.03.2015 та п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України № 1058-IV y редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148- VIII.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 «У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу І, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1/-р/2020 стаття 13 Закону України № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Аналогічна правова позиція викладена за результатами розгляду зразкової справи у Поставові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду рішенням від 21 квітня 2021 року, яка набрала законної сили 03 листопада 2021 року після перегляду Великою Палатою Верховного Суду цієї зразкової справи №360/3611/20.

У цьому рішенні судом зазначено про те, що воно є зразковим для справ, у яких предметом спору є оскарження дій територіального органу ПФУ щодо вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах, для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, та наведено обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права, а саме:

а) позивачем є особа, яка:

звернулась до ПФУ за призначенням пенсії після 23 січня 2020 року з підстав, визначених статтею 13 Закону України № 1788-ХІІ;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років (в моєму випадку 45 років, оскільки шкідливі умови праці визначені у мене за списком №1);

набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України № 1788-ХІІ;

б) відповідачем є орган ПФУ, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

За висновком суду, до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення № 1-р/2020 і які відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону України № 1788-ХІІ після 23 січня 2020 року (набрання чинності Рішенням № 1-р/2020), належать особи, які працювали до 1 квітня 2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до 1 квітня 2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до ПФУ за призначенням пенсії.

Тому відмова управління ПФУ в призначенні заявнику пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на приписи статті 114 Закону України № 1058-IV, є протиправною.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що «...зміни до Закону України № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

Велика Палата Верховного Суду не вважає можливим надавати оцінку положенням Закону України № 1058-IV щодо їх відповідності чи невідповідності Конституції України в межах цієї справи, оскільки, як зазначено вище, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону України № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону України № 1058-IV».

Одночасно у постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «...висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду про наявність підстав для задоволення позову в цій справі є правильними по суті...».

Також, враховуючи статтю 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV передбачає застосування національними судами Конвенції та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерела права.

ЄСПЛ у справах «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону».

В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

В свою чергу, статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що час роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи: «... а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктом 4 Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 №1497-378 встановлено, що у період 1988-1990 років: час роботи робітників, задіяних на експлуатації Чорнобильської АЕС та ліквідації наслідків аварії в зоні відселення, зараховується у полуторному розмірі в трудовий стаж та в стаж роботи, що дає право на пільгову пенсію за Списком № 1, затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Дію вказаної Постанови було пролонговано пунктом 1 Постанови Ради Міністрів СРСР №1136 від 12.11.1990 «Про продовження на 1991-1995 роки строку дії Постанови ЦК КПРС Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 року №1497».

У подальшому зазначена норма про те, що робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі (в тому числі за Списком № 1), зокрема п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про компенсації та пільги особам, які працюють на Чорнобильській АЕС і у зоні відчуження» № 250 від 29.02.1996, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» № 982 від 30.06.1998, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» № 223 від 07.02.2000, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження і зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів» №137 від 29.01.2003, абз. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про доплати і компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» №571 від 27.04.2006, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1400 від 05.12.2007 «Про доповнення постанови Кабінету Міністрів України № 571 від 27 квітня 2006 р.», абзацом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 831 від 10.09.2008 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №984 від 21.09.2011, постанови Кабінету Міністрів України № 717 від 29.12.2014, № 297 від 20.04.2016.

Постанови Кабінету Міністрів України прийняті у відповідності з положеннями статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає пільги щодо обчислення стажу роботи, тому відповідно до вищенаведених правих підстав робота у зоні відчуження ЧАЕС зараховується до трудового стажу у полуторному розмірі.

Отже 06 років 26 днів повинно бути обраховано з коефіцієнтом кратності 1.5.

06 років 26 днів х 1.5 = 09 років 01 місяць 09 днів.

Саме 09 років 01 місяць 09 днів повинні бути зараховані позивачу як пільговий стаж, відпрацьований за списком №1 у зоні відчуження ЧАЕС, згідно з наведеними правовими нормами.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637, у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абзаців 1-2 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів.

Так, довідка №501 від 19.09.2019, за період роботи з 24.11.2017 по 30.06.2019, видана Державним підприємством «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» за встановленою формою Додаток №5 містить (що чітко вимагається абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637):

- періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу: «з 24.11.2017р. по 30.06.2019р.»;

- професія або посада: «кухар, BOX»;

- характер виконуваної роботи: «що передбачена списком «№ ОДИН»;

- розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи: «розділ XXII підрозділ 4 «Робота в зоні відчуження» Постанови КМУ від 24.06.2016 №461 в редакції постанови КМУ від 04.07.2017№479 КП 5122»;

- первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка: «підстава Наказ ДП УЗФО ЧАЕС від 09.01.2018 №2 за період з 24.11.2017р. по 30.06.2019р. Підстава для видачі особовий рахунок, особова картка форми П-2, накази з особового складу, особливо шкідливі умови праці; наказ Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731».

Довідка №47-9382 (№9382) від 03.05.2023, за період роботи з 01.07.2019 по 12.06.2022 та з 20.06.2022 по 31.03.2023, яка видана Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» за встановленою формою Додаток №5 містить (що чітко вимагається абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637):

- періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу: « 01.07.2019р. по 12.06.2022р. та з 20.06.2022р. по 31.03.2023р.»;

- професія або посада: «BOX- кухар»;

- характер виконуваної роботи: «що передбачена списком «№ ОДИН»;

- розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи: «розділ XXII підрозділ 4 Постанови КМУ від 24.06.2016 №461 код КП 5122»;

- первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка: «підстава Наказ ДСП ЧАЕС від 11.01.2018 №9 за період з 01.07.2019р. по 12.06.2022р. та з 20.06.2022р. по 31.03.2023р. Підстава для видачі ОР, П-2, накази з О/С, ОШУП».

Отже, враховуючи наведене у відповідачів немає правових підстав вважати вищевказані довідки про підтвердження пільгового характеру роботи невідповідними.

Також, суд звертає увагу, що для зарахування страхового стажу в особливо шкідливих умовах праці за Списком №1 надається документ про здійснення роботодавцем атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України №41 від 01.09.1992.

В свою чергу, основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці є наказ по підприємству, організації.

На підставі проведення атестації робочих місць за умовами праці, якою саме і підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення, підприємством/організацією видається довідка, встановленого зразка (до 01.01.2010) за формою №122 (Затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09.03.1988, з 01.01.2010 за встановленою формою Додаток №5 (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №920 від 05.07.2006).

Отже, враховуючи викладені вимоги, вбачається, що позивачем під час звернення за призначенням пенсії були надані всі накази по підприємству на право пенсійного забезпечення за результатами атестації робочих місць.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, суд звертає увагу на те, що оскільки позивач перебуває на обліку саме у відповідача-1, вбачається необхідним задовольнити її позовні вимоги саме у наведеній нижче редакції:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у прийнятті рішення №l9 від 12.05.2023.

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №89 від 12.05.2023.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати позивачу періоди роботи з 24.11.2017 по 30.06.2019 у Державному підприємстві «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» на посаді кухаря - ВОХ, що підтверджено довідкою №501 від 19.09.2019 за формою Додаток 5, з 01.07.2019 по 12.06.2022 та з 20.06.2022 по 31.03.2023 у Державному спеціалізованому підприємстві «Чорнобильська АЕС» на посаді кухаря - ВОХ, що підтверджено довідкою №47-9382 (№9382) від 03.05.2023 за формою Додаток 5, до пільгового стажу за Списком № l що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, та призначити з 05.05.2023 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, на підставі її заяви від 05.05.2023 №6953, з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

Щодо вимог про зобов`язання здійснювати виплату призначеної пенсії, така вимога не підлягає задоволенню, оскільки за своєю суттю є вимогою на майбутнє, в той час як КАС України регламентує захист лише фактично порушених прав, свобод та інтересів осіб. А тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки оскаржувані рішення не відповідають наведеним у частині 2 статті 2 КАС України критеріям.

Згідно статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073, 60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів-1 та 2 у рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, будинок 10; ) та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ) про скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у прийнятті рішення № 89 від 12.05.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 89 від 12.05.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 24.11.2017 по 30.06.2019 у Державному підприємстві «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» на посаді кухаря - ВОХ, що підтверджено довідкою №501 від 19.09.2019 за формою Додаток 5, з 01.07.2019 по 12.06.2022 та з 20.06.2022 по 31.03.2023 у Державному спеціалізованому підприємстві «Чорнобильська АЕС» на посаді кухаря - ВОХ, що підтверджено довідкою №47-9382 (№9382) від 03.05.2023 за формою Додаток 5, до пільгового стажу за Списком № l що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, та призначити з 05.05.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, на підставі її заяви від 05.05.2023 №6953, з урахуванням проведеного розрахунку періодів її роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці з відповідним пільговим обчисленням у полуторному розмірі до страхового стажу, що дає право на зменшення пенсійного віку, у зоні відчуження Чорнобильської АЕС.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 536, 8 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 536, 8 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.