Справа № 520/26282/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 р. Справа № 520/26282/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., повний текст складено 23.11.23 по справі № 520/26282/23

за позовом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)

до Головного управління ДПС у Харківській області , Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.06.2023 №2 про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.07.2023 № про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області; зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м. Харків) податкову накладну №16 від 30.12.2022 за датою фактичного подання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2023 р. у задоволенні адміністративного позову Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відмовлено.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, крім того висновки, що викладені в оскаржуваному рішенні суду не відповідають дійсним обставинам справи. Відтак, вважає, що під час розгляду Харківським окружним адміністративним судом справи № 520/26282/23 не вірно надано оцінку фактичним обставинам справи. Вказує , що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 27.09.2022 № 4080/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 22 вересня 2022 року № 4011/5» головою комісії з реорганізації було визначено ОСОБА_1 , керівника міжрегіонального управління. Однак, у зв`язку із реорганізацією міжрегіонального управління, станом на 31.12.2022 ОСОБА_1 - керівник управління, головний бухгалтер та всі інші посадові особи, які мали право підпису, були звільнені. З 03.01.2023 головою комісії з реорганізації міжрегіонального управління призначено ОСОБА_2 (наказ МЮУ від 28.12.2022 № 5873/5), а з 05.05.2023 ОСОБА_3 (наказ МЮУ від 04.05.2023 № 1636/5). При цьому з 03.01.2023 до контролюючого органу подано інформацію про зміну уповноваженої особи на право підпису податкових накладних щодо ОСОБА_2 , а у подальшому щодо ОСОБА_3 . Тобто, станом на 31.12.2022 сталася така ситуація, що у міжрегіональному управлінні не було жодного працівника, який мав би право підпису податкової накладної. Однак, судом першої інстанції вказане залишено поза увагою та не надано належної оцінки цьому факту. За усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 23.07.2019 у справі № 620/3609/18, від 14.08.2018 у справі №803/1583/17, від 30.01.2018 у справі № 815/2745/17, від 02.07.2019 у справі № 2340/3802/18, від 20.08.2019 у справі № 1640/3125/18) вчинення платником податків всіх залежних від нього дій для своєчасної реєстрації податкової накладної, яка не відбулась внаслідок поведінки суб`єкта владних повноважень, від якого залежало забезпечення можливості належним чином виконати цей обов`язок, унеможливлює притягнення такого платника податків до відповідальності. Міжрегіональним управлінням на виконання вищевказаних положень ПК України та Порядку № 1246 10.01.2023 в Реєстрі було зареєстровано порядок функціонування Реєстру у випадку зміни керівника платника ПДВ (чи працівника, уповноваженого на складання податкових накладних шляхом підписання електронним цифровим підписом) взагалі унеможливлює можливість проведення реєстрації податкової накладної, виправлення платником податків помилки у справлянні ПДВ у минулих відносинах попередніх звітних податкових періодів за правилами ст. 50 та ст. 201 ПК України (недоплата грошових зобов`язань/заниження грошових зобов`язань), адже податкова накладна за подією виникнення податкового зобов`язання з ПДВ у зворотньому часовому вимірі завжди буде складена календарною датою виникнення податкового зобов`язання з ПДВ (тобто складена календарною датою, коли підписантом податкової накладної за допомогою електронного цифрового підпису за відомостями баз даних органів системи ДФС України значилась одна особа) і подана до Реєстру не раніше від календарної дати створення згаданої податкової накладної у якості електронного документу (тобто календарною датою, коли підписантом податкової накладної за допомогою електронного цифрового підпису за відомостями баз даних органів системи ДФС України може значитись інша особа). За таких обставин, платник податків об`єктивно позбавлений будь-якої можливості виправити такий стан подій, провести реєстрацію накладної або виправити раніше вчинену помилку, що суперечить правилу юридичної визначеності як невід`ємному складовому елементу запровадженого статтею 8 Конституції України верховенства права. Чинне законодавство України не містить такого обмеження у підписанні документів сформованих до призначення нового керівника підприємства, оскільки підписуючи документи, зокрема і податкові накладні, особа виступає в якості представника суб`єкта господарювання, а не від власного імені. Отже, податкова накладна № 16 від 30.12.2022 (як і аналогічна податкова накладна № 17 від 30.12.2022) не можуть бути подані міжрегіональним управлінням в силу технічних характеристик роботи Реєстру, які прямо перешкоджають платникам податків реалізувати покладені на них обов`язки. Посилаючись на обґрунтування, викладенні в апеляційній скарзі , просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2023у справі № 520/26282/23 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

ГУ ДПС подало до суду відзив на апеляційну скаргу , в якій вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та помилковими. Вважає , що ГУ ДПС було правомірно винесено податкові повідомлення-рішення, а саме: від 26.06.2023 №2 про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн, від 14.07.2023 № про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 у справі № 520/26282/23 залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції , доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що завдання та повноваження Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) визначено Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженим наказом Мін`юсту від 23.06.2011 № 1707/5, зареєстрованим в Мін`юсті 23.06.2011 за № 759/19497 (зі змінами) (далі - Положення № 1707/5).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» міжрегіональне управління знаходиться у стадії припинення.

Згідно з наказом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 02.02.2023 №416-п «Про проведення позапланової виїзної перевірки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)» проводилась перевірка міжрегіонального управління за період з 29.10.2019 по 06.02.2023.

За результатами перевірки складено акт від 02.06.2023 № 17271/20-40-07-02-05/43315445 (далі - Акт перевірки).

Відповідно до Акту перевірки, Головним управлінням Державної податкової служби у Харківській області (далі за текстом - відповідач 1), крім іншого, було встановлено, що відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних в грудні 2022 року міжрегіональним управлінням виписано та подано на реєстрацію податкову накладну від 30.12.2022 № 16 на суму 1 912 902,00 грн в т.ч. ПДВ 318 817 грн. Документ не прийнято. Відповідно до квитанцій про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 10.01.2023 та від 11.01.2023 виявлено наступні помилки: «Документ не може бути прийнятий - порушено вимоги статті 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» - відсутня інформація про право підпису на дату складання документу особи, що засвідчила податкову накладну.

У пункті 3 розділу IV «Висновок» Акту перевірки вказано порушення: «п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого не зареєстровано податкову накладну від 30.12.2022 № 16 в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 318 817 гривень терміном реєстрації до 15.01.2023 включно».

За результатами перевірки до міжрегіонального управління 27.06.2023 надійшло податкове повідомлення-рішення від 26.06.2023 №2 про накладення штрафу у сумі 159 408,50 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста вісім грн 50 коп) грн (далі за текстом - повідомлення-рішення 1), прийняте відповідачем 1.

Зі змісту вказаного повідомлення-рішення 1 вбачається, що: «під час проведення перевірки були виявлені порушення, а саме: відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних на суму ПДВ 318817,00 грн. У зв`язку з чим попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні у строк, визначений пунктом 102і.2 статті 120і Податкового кодексу України та згідно зі статтею 120і Податкового кодексу України, застосовано штраф в розмірі 50 % у сумі сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста вісім грн 50 коп».

У подальшому, до міжрегіонального управління надійшло податкове повідомлення-рішення від 14.07.2023 № про накладення штрафу у сумі 159 408, 50 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста вісім грн 50 коп) грн. (далі за текстом - повідомлення-рішення 2), прийняте відповідачем 1.

Зі змісту повідомлення-рішення 2 вбачається, що підставою для його прийняття стало встановлення за результатами перевірки відсутності реєстрації податкової накладної від 30.12.2022 № 16 на суму ПДВ 318 817,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями - рішеннями, вважаючи їх такими, що прийняті з порушеннями вимог податкового законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того , що Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) належним чином не повідомило контролюючий орган щодо зміни уповноваженої особи на право підпису податкових накладних, тому позовні вимоги Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування податкових повідомлень-рішень та зобов`язання зареєструвати податкову накладну в ЄРПН необґрунтовані.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з приписами п. 201.10. ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється відповідно до вимог ПК України та Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 за № 1246 (надалі - Порядок № 1246).

Податкові накладні приймаються до Єдиного реєстру податкових накладних у разі дотримання вимог п.192.1 ст.192, п.200-1.3, 200-1.9 ст.200-1 та п.201.1, 201.10 і 201.16 ст.201 ПК України, а також з урахуванням Закону України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 за № 557, зареєстрований в Міністерстві Юстиції України від 3.08.2017 за № 959/30827 (зі змінами).

За правилами ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей192 та 201цьогоКодексупокладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом201.16 статті 201цьогоКодексуштрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту201.16 статті 201цьогоКодексу. У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.

Положеннями п. 2 Порядку № 1246 встановлено, зокрема, що податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно із п. 20 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 за № 1307, усі податкові накладні скріплюються електронними цифровими підписами посадових осіб платника податку та електронним цифровим підписом (за наявності), що є аналогом відбитка печатки постачальника (продавця). Податкова накладна не скріплюється електронними цифровими підписами (печаткою) отримувача (покупця) товарів/послуг.

Накладання електронних цифрових підписів посадових осіб (печаток) платника податку здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

До Єдиного реєстру податкових накладних приймаються податкова накладна та/або розрахунок коригування, складені в електронній формі з накладенням:

- кваліфікованого електронного підпису головного бухгалтера (бухгалтера) або кваліфікованого електронного підпису керівника (у разі відсутності у постачальника (продавця) посади бухгалтера) та кваліфікованої електронної печатки (у разі наявності) постачальника (продавця), що є юридичною особою;

- кваліфікованого електронного підпису постачальника (продавця), що є фізичною особою - підприємцем (п.10 Порядку №1246).

Приписами п.12 Порядку №1246 (зі змінами та доповненнями) визначено, що після надходження податкової накладної до ДПС в автоматизованому режимі проводяться перевірки, у тому числі чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податків такої податкової накладної та/або розрахунку коригування на дату податкової накладної, дотримання вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

За результатами перевірок, визначених п. 12 Порядку № 1246, платнику податку формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі квитанція).

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та результат перевірки. Якщо у податковій накладній за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 Порядку № 1246 (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної із зазначенням підстав та причин такого неприйняття.

Судом установлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 26.06.2023 №2 про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України слугував висновок , викладений в акті перевірки від 02.06.2023 № 17271/20-40-07-02-05/43315445 , щодо порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого не зареєстровано податкову накладну від 30.12.2022 № 16 в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 318 817 гривень терміном реєстрації до 15.01.2023 включно.

Так, з матеріалів справи вбачається , що контролюючим органом 10.01.2023 р. відмовлено у прийнятті податкової накладної, у зв`язку з порушенням ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оскільки відсутня інформація про право підпису на дату складання документу особи, що засвідчила податкову накладну ОСОБА_4 ) зареєстровані підписи особи: директор з 03.01.2023 р. по 10.01.2023 р.; директор з 10.01.2023 р. по 08.01.2024 р.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа використовується електронний підпис, накладанням якого завершується створення такого електронного документа.

З метою нормативно-правового врегулювання обміну електронними документами з контролюючими органами відповідно до вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису та згідно з Положенням про Міністерство фінансів України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року, № 375 Наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2017 року, № 557 (у редакції Наказу Міністерства фінансів України від 01 червня 2020 року, № 261), затверджено Порядок № 557.

Згідно з п.п. 1-7 розділу ІІ Порядку № 557 суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. В інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних системах, які забезпечують обмін електронними документами, що містять державні інформаційні ресурси або інформацію з обмеженим доступом, повинен забезпечуватися рівень захисту цієї інформації, який відповідно до законодавства має відповідати ступеню обмеження доступу до неї.

Автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису чи печатки, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Створення електронного документа завершується накладанням на нього кваліфікованого електронного підпису підписувача (підписувачів) та печатки (за наявності).

Автор має право отримати кваліфіковану електронну довірчу послугу у будь-якого кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг.

Після накладання кваліфікованого електронного підпису автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) з використанням телекомунікаційних мереж до адресата протягом операційного дня.

Електронні форми документів у форматі за стандартом на основі специфікації eXtensibleMarkupLanguage (XML) оприлюднюються на офіційному вебпорталі ДПС.

У разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня.

Автоматизована перевірка електронного документа включає:

- перевірку правового статусу кваліфікованого електронного підпису чи печатки відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»;

- перевірку обов`язковості та послідовності накладання на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки підписувачів у встановленому порядку;

- перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту);

- перевірку наявності обов`язкових реквізитів;

- перевірку права підпису електронного документа підписувачем.

Згідно з п. 8 розділу ІІ Порядку № 557 перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що за вимогами Порядку № 1246 кваліфікований електронний підпис накладається лише під час реєстрації податкової накладної, а не при її складанні.

Відповідно до ст. 64, 66 ПК України взяття на облік та внесення змін у дані про юридичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється лише на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру, отриманих згідно із Законом у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами ДПС.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.06.2003 за № 755-IV зі змінами (надалі - Закон № 775), Єдиний державний реєстр створений з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону № 755 в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані щодо наявності обмежень щодо представництва юридичної особи.

Разом з цим відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 755, якщо документи, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені в нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використанні у спорі з третьою особою.

Однак, якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Як убачається з відзиву на позов , ДПС України підтверджує той факт , що за інформацією, отриманою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з 03.01.2023 ОСОБА_2 є керівником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) набуло статусу суб`єкта електронного документообігу 10.01.2023 відповідно до першого надісланого електронного документа.

Водночас, ДПС України вказує , що податкову накладну не було прийнято, оскільки ОСОБА_4 не був уповноважений на такі дії станом на день виписки спірної податкової накладної від 30.12.2022 № 16, тобто податкова накладна надіслана на реєстрацію до набуття права підпису ОСОБА_5 .

Позивач вказує , що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 27.09.2022 № 4080/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 22 вересня 2022 року № 4011/5» головою комісії з реорганізації було визначено ОСОБА_1 , керівника міжрегіонального управління. Однак, у зв`язку із реорганізацією міжрегіонального управління, станом на 31.12.2022 ОСОБА_1 - керівник управління, головний бухгалтер та всі інші посадові особи, які мали право підпису, були звільнені.

Відповідно до частини 4 статті 105 Цивільного кодексу України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. З 03.01.2023 головою комісії з реорганізації міжрегіонального управління призначено ОСОБА_2 (наказ МЮУ від 28.12.2022 № 5873/5), а з 05.05.2023 ОСОБА_3 (наказ МЮУ від 04.05.2023 № 1636/5).

03.01.2023 до контролюючого органу подано інформацію про зміну уповноваженої особи на право підпису податкових накладних щодо ОСОБА_2 , а у подальшому щодо ОСОБА_3 .

Позивач вказує , що станом на 31.12.2022 сталася така ситуація, що у міжрегіональному управлінні не було жодного працівника, який мав би право підпису податкової накладної. Міжрегіональним управлінням неодноразово вчинялися дії спрямовані на реєстрацію податкової накладної, проте зважаючи на обставини, які фактично не залежать від міжрегіонального управління, податкові накладні зареєструвати не вдалося з огляду на технічні характеристики роботи Реєстру.

З матеріалів справи вбачається , що позивач звертався до ДПС України зі скаргами щодо вжиття заходів реєстрації податкових накладних та щодо надання практичної допомоги з питань реєстрації податкової накладної за кваліфікаційним електроним підписом новопризначеного директора.

Колегія суддів зазначає, що на дату подачі (10.01.2023) до реєстрації вказаної податкової накладної (30.12.2022 № 16) керівником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) був саме ОСОБА_2 , тобто подача до реєстрації спірної податкової накладної мала місце після підтвердження повноважень ОСОБА_2 на здійснення юридично значимих дій від імені Управління, вказане відповідачами не оспорюється.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що момент виникнення обов`язку скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування не збігається в часі. Перший виникає за датою настання першої події відповідно до ст. 187 ПК України, а другий - протягом часу, зазначеного в абз. 14 - 18 п. 201.10 ст. 201 ПК України, якими встановлено граничні строки для подання податкових накладних на реєстрацію.

Колегія суддів зазначає, що протягом проміжку часу між указаними подіями можуть відбуватися зміни як в структурі організації роботи платника податку, так і в особі, яка є керівником платника податку. Однак, такі зміни не можуть звільняти або позбавляти платника податку обов`язку та права зареєструвати податкову накладну у встановленому законом порядку.

Водночас суд апеляційної інстанції зауважує, що датою виникнення податкового зобов`язання є або дата відвантаження товарів (для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку) або дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, що в свою чергу зумовлює необхідність складення податкової накладної відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України за правилом "першої події".

Відтак податкова накладна, складена іншою датою, ніж дата виникнення "першої події" у розумінні ст. 187 ПК України, є помилково складеною податковою накладною.

Як унормовано п 201.1 ст. 201 ПК України саме на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін, що також визначено положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Як слідує з матеріалів справи, спірна податкова накладна направлена позивачем для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних у межах встановленого ПК України строку для реєстрації.

Крім того, колегія суддів зазначає, що у п. 201.1. ст. 201 ПК України закріплені обов`язкові реквізити, які мають бути зазначені в податковій накладній, до яких належать: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду; й) індивідуальний податковий номер.

З аналізу наведеної норми випливає, що податковим законодавством визначено перелік обов`язкових реквізитів, зазначивши які, платник податку вважає податкову накладну складеною.

Водночас серед вищенаведених реквізитів, відсутня вказівка на обов`язковість наявності в податковій накладній підпису уповноваженої особи: особи, яка склала податкову накладну.

Між тим, з положень ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» слідує, що електронний документ вважається створеним з моменту накладання електронного підпису його автором.

Разом з тим дату (час) накладення підпису можливо встановити безпосередньо з електронного документа, оскільки в електронному підписі та документі має бути використана кваліфікована електронна позначка часу (ст. 26 Закону України "Про електронні довірчі послуги").

Таким чином електронний документ уважається створеним з моменту (часу) накладання підпису автором документа (тобто стороною, що створила, цей документ) і цей факт фіксується в електронному підписі, як реквізит "Час підпису".

Вказане дає підстави стверджувати, що створення електронного документа податкової накладної не є тотожним її оформленню платником податків на виконання вимог ст. 201 ПК України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірних правовідносинах склалася ситуація, коли між обов`язком скласти податкову накладну та подати її на реєстрацію у позивача змінився керівник, та відповідно було змінено і кваліфікований електронний підпис директора.

Водночас електронні документи податкова накладна Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яка складена 30.12.2022 , підписано чинним електронним цифровим підписом нового керівника ( ОСОБА_6 ) та 10.01.2023 подано її до контролюючого органу для реєстрації, що свідчить про дотримання позивачем вимог ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Колегія суддів не погоджується із позицією контролюючого органу та суду першої інстанції, що новий керівник не може підписати електронний документ, оскільки діє в рамках іншого договору, дата набрання чинності якого відрізняється від дати створення електронного документу, оскільки засвідчення оскаржуваних накладних електронним цифровим підписом та їх направлення через Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДПС України для реєстрації в ЄРПН було здійснено лише 10.01.2023, коли ОСОБА_6 набув відповідних повноважень, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Судова колегія зауважує, що податковим законодавством не встановлено прямої заборони щодо неможливості складення податкових накладних в один день, а подачу на реєстрацію їх в інший із застосуванням чинного електронного цифрового підпису нового керівника.

Відповідно до п. 56.21 ст.56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Сама юридична конструкція вказаної норми дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе, з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду.

Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом.

При цьому ,тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.

Недосконалість законодавства та програмного забезпечення (телекомунікаційної системи) не може бути причиною неприйняття податкової накладної, враховуючи, що накладення кваліфікованого електронного підпису діючого керівника не завадить ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань. До того ж, діючий порядок не передбачає такої підстави для відхилення реєстрації податкової накладної як зміна посадової особи, що склала податкову накладну та посадової особи, що подала її для реєстрації.

Колегія суддів зазначає, що відсутність факту реєстрації платником податку-продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН згідно з вимогами п. 201.10 ст. 201 ПК України не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Між тим, застосування податковим органом у спірних правовідносинах формального підходу до вирішення питання про прийняття податкової накладної до реєстрації не відповідає визначеному ч. 2 ст. 2 КАС України принципу пропорційності рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки має наслідком перешкоджання виконанню платником податків його обов`язку, встановленого п. 201.1 ст. 201 ПК України, без належного обґрунтування необхідності або ж доцільності прийняття такого рішення у розрізі реалізації відповідачем повноважень з адміністрування податків та зборів.

Таким чином вказані обставини призводять до прояву суб`єктом владних повноважень негативного розсуду, внаслідок чого платник податків не має змоги належним чином виконати свої обов`язки, мета яких - реєстрація податкових накладних.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зміни в структурі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), а саме зміни керівників Управління не можуть позбавити платника податку обов`язку та права зареєструвати податкові накладні у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином відповідачами не доведено, судом першої інстанції не зазначено, а колегією суддів не виявлено наявності достатніх підстав для відмови у прийнятті до реєстрації спірної податкової накладної, складеної позивачем, у ЄРПН, а саме, що податкова накладна надіслана на реєстрацію до набуття права підпису ОСОБА_5 та те, що податкова накладна подана з порушенням вимог ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати зазначену податкову накладну датою її направлення на реєстрацію в ЄРПН, суд виходить із такого.

Порядок, який відповідно до пп. 14.1.60 п. 14.1 ст. 14 ПК України є реєстром відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами, встановлюється Кабінетом Міністрів України і реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у цьому реєстрі може бути зупинена лише в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019, яка набула чинності з 01.02.2020 і регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у справі з огляду на дату направлення позивачем спірних податкових накладних на реєстрацію, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в реєстрі (далі комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.

Згідно з п. 5 цього Порядку платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до п. 7 Порядку № 1165 у разі, коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, оскільки безпосередньо події реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних має передувати процедура перевірки щодо відповідності її критеріям ризиковості платника податку, критеріїв ризиковості здійснення операцій, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, колегія суддів дійшла висновку про те, що належним способом захисту прав позивача в цій частині є зобов`язання ДПС України прийняти податкову накладну № 16 від 30.12.2022, складену Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків), датою її направлення для вирішення питання щодо подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням висновків суду .

Враховуючи те , що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 26.06.2023 №2 про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України слугував висновок, викладений в акті перевірки , щодо порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме не зареєстровано податкову накладну від 30.12.2022 № 16 в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 318 817 гривень терміном реєстрації до 15.01.2023 включно, однак , даним рішенням суду встановлено відсутність підстав для відмови у прийнятті до реєстрації спірної податкової накладної , як такої що подана з порушенням вимог ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та суд дійшов висновку щодо зобов`язання ДПС України прийняти податкову накладну № 16 від 30.12.2022, складену Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків), датою її направлення для вирішення питання щодо подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке податкове повідомлення-рішення від 26.06.2023 №2 про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 14.07.2023 № про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн, прийнятого Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Підставою прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України є висновок , викладений в акті перевірки від 02.06.2023 № 17271/20-40-07-02-05/43315445 .

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи визначені ст.112 ПК України.

Згідно з п.112.4 ст.112 ПК України особа не може бути притягнута двічі до відповідальності одного виду за вчинення одного і того самого податкового правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, якщо на порушення, які були виявлені працівниками контролюючих органів під час проведення перевірок раніше були вже накладені штрафні санкції, то повторне накладання штрафних санкцій за те саме порушення і за той же період чинним законодавством не передбачено.

Відтак, з огляду на те, що за результатами перевірки, які викладені в акті від 02.06.2023 № 17271/20-40-07-02-05/43315445 , винесене податкове повідомлення - рішення від 26.06.2023 №2 про накладення штрафу у сумі 159 408,50 грн на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України, яке даним рішенням суду визнано протиправним, позивач не може двічі притягуватись до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідачем ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не спростовано вищевказаний висновок про подвійне притягнення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до відповідальності за одне і те ж порушення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на недоведеність правомірності дій відповідача, спірне податкове повідомлення-рішення від 14.07.2023 № прийняте 1 відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, тому позов в цій частині підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів зазначає, що Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 7466,26 грн та апеляційної скарги в розмірі 11199,39 грн , що підтверджується платіжними інструкціями.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції скасовано та позовні вимоги задоволено , відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 7466,26грн та апеляційної скарги в розмірі 11199,39 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 по справі № 520/26282/23 скасувати.

Прийняти нове судове рішення , яким позов Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) задовольнити частково.

Зобов`язати ДПС України прийняти податкову накладну № 16 від 30.12.2022, складену Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків), датою її направлення для вирішення питання щодо подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням висновків суду.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.06.2023 №2 та від 14.07.2023 № , прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Стягнути на користь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 7466,26грн та апеляційної скарги в розмірі 11199,39 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк І.С. Чалий