Справа № 200/1025/24
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року Справа№200/1025/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у призначенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12.09.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу період знаходження на групі інвалідності з 24.05.2023 року по 12.09.2023 року.

Ухвалою суду від 23 лютого 2024 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/1025/24 за правилами спрощеного позовного провадження. Зазначеною ухвалою у відповідача витребувані докази у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 вересня 2023 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок його пенсії згідно з абз. 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 29 вересня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення-лист № 19091-18100/В-02/8-0500/23 про відмову у перерахунку пенсії, мотивуючи відмову тим, що у позивача недостатньо пільгового стажу для перерахунку пенсії згідно з абз. 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що його пільговий стаж на провідних професіях складає 12 років 2 місяці 16 днів, а отже до обчислення його пільгового стажу підлягає застосуванню Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 20 січня 1992 року № 8. Та з урахуванням вказаного Роз`яснення стаж позивача на підземних роботах становитиме більше 15 років. Тому на момент призначення пенсії по інвалідності позивач мав право на отримання такої у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше трьох розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Крім того, позивач зазначає, що час перебування на інвалідності підлягає зарахуванню до його підземного стажу. Позивач просить позов задовольнити.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з 24.05.2023, як отримувач пенсії по інвалідності третьої групи від професійного захворювання, призначену на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 12.09.2023 ОСОБА_1 звернувся з письмовим зверненням, яке зареєстровано за № 18100/В-0500-23, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96 «Про звернення громадян». Відповідач зазначає, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку. Додатком 2 до переліку визначена форма заяви про призначення/перерахунок пенсії. Проте, як свідчать матеріали справи, позивач з заявою встановленої форми до пенсійного органу не звертався. Заява-звернення, подана позивачем, в підтвердження звернення до УПФУ за перерахунком пенсії, не є такими заявами з огляду на приписи Порядку та ст.44 Закону №1058. Не є рішенням УПФУ відповідь на звернення. Управлінням ПФУ розглянута заява ОСОБА_1 від 12.09.2023, як звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Листом від 29.09.2023 № 19091-18100/В-02/8-0500/23 управлінням надано відповідь на звернення, а не на заяву встановленого зразку. У зв`язку з не зверненням позивача з заявою про перерахунок пенсії визначеною додатком 2 до Порядку №22-1, управлінням не приймалось рішення про відмову у перерахунку пенсії, яке начебто оскаржує позивач. Щодо зобов`язання управління зробити перерахунок пенсії з урахуванням пільгового стажу відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 12.09.2023, управління зазначає, що на підставі наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу встановлено, що на день звернення за перерахунком пенсії стаж на підземних роботах складає Список №1 - 10 років замість необхідних 15-ти років, передбачених Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Враховуючи відсутність пільгового стажу за Списком №1 (шахтарі) відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області 14 жовтня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №216672, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням з 24 травня 2023 року до 01 червня 2026 року.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності, яка призначена з 24 травня 2023 року відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI, що підтверджується Протоколом щодо перерахунку пенсії від 22 червня 2023 року.

Відповідно до зазначеного Протоколу щодо перерахунку пенсії від 22 червня 2023 року страховий стаж позивача (повний) складає 47 років 9 місяців 18 днів, додаткові роки за Списком №1 10 років 0 місяців 0 днів, додатковий стаж 23 роки 1 місяць 26 днів, в тому числі робота за списком № 1 10 роки 11 місяців 9 днів.

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії згідно ч.3 ст.28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням періоду знаходження на інвалідності, оскільки має достатньо пільгового стажу для цієї пенсії. Зазначив, що відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

На звернення позивача від 12 вересня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 29 вересня 2023 року № 19091-18100/В-02/8-0500/23 повідомило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та з 25.06.2020 отримує пенсію по інвалідності третьої групи від професійного захворювання, призначену на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI. За результатами розгляду наданих документів страховий стаж становить 14 років 7 місяців 22 дні та врахований по 31.03.2023 року. Стаж на підземних роботах за списком №1 складає 10 років 11 місяців 9 днів. Відповідно до статті 8 Закону України № 345-VI від 02.09.2008 «Про підвищення престижності шахтарської праці» та п.1 ст. 28 Закону 1058, мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, встановлюється шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Враховуючи зазначене, право на розрахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону 345 та п.1 ст. 28 Закону 1058 відсутнє, оскільки ОСОБА_1 не має необхідних 15 років роботи на пільгових умовах за списком №1.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статі 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Водночас, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в наслідок прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року № 77-VIII викладено у новій редакції, яка діє з 01.01.2015 року.

Поряд з цим, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV не регулює призначення пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, такі пенсії призначаються на загальних підставах, відповідно до Закону №1058-IV.

Перерахунок пенсії здійснюється за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

16.09.2008 набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI).

Цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 345-VI, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №345/3954/16-а від 11.07.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Нормами статті 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення. Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналогічні гарантії закріплені у статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Аналіз наведеної норми дає змогу дійти висновку, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №392/17/17.

Суд зауважує, що статтею 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому, розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17, від 26 травня 2020 року у справі № 205/8712/16-а.

Отже, головною умовою для застосування положень статті 8 Закону № 345-VI до обчислення розміру пенсії є наявність стажу на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з Протоколу щодо перерахунку пенсії від 22 червня 2023 року страховий стаж позивача (повний) складає 47 років 9 місяців 18 днів, додаткові роки за Списком №1 10 років 0 місяців 0 днів, додатковий стаж 23 роки 1 місяць 26 днів, в тому числі робота за списком № 1 10 роки 11 місяців 9 днів.

Позивач у позовній заяві вказує, що має 12 років 2 місяці 16 днів пільгового стажу на провідних професіях, проте, як вбачається з наданого відповідачем розрахунку стажу (форма РС-право) до пільгового стажу за Списком № 1 (Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в) зараховано наступні періоди трудової діяльності позивача: з 12.08.2010 року по 31.07.2014 року (3 роки 11 місяців 20 днів); з 10.11.2014 року по 27.05.2018 року (3 роки 6 місяців 18 днів); з 09.10.2019 року по 31.03.2022 року (2 роки 5 місяців 23 дні); з 24.04.2022 року по 31.03.2023 року (0 років 11 місяців 8 днів), що разом складає 10 років 11 місяців 9 днів.

Щодо посилання позивача на можливість застосування до обрахунку його пільгового стажу Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 20 січня 1992 року № 8, суд зазначає наступне.

Роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 20 січня 1992 року № 8 (далі Роз`яснення № 8) передбачено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавших повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Так, умовою для застосування цієї норми щодо додаткового зарахування певної роботи, відповідно до її змісту, є наявність 10-тирічного стажу роботи за частиною 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, дане роз`яснення не містить застереження щодо того, що воно застосовується виключно за наявності відповідної кількості стажу за провідною професією і не застосовується за наявності цього стажу за професіями, визначеними Списком №1.

З аналізу наданого відповідачем розрахунку стажу (форма РС-право) та записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , позивач має 10-річний стаж роботи за провідними професіями «гірник очисного забою» та «прохідник».

Таким чином, Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» може бути застосовано до обчислення пільгового стажу позивача в частині додаткового зарахування періоду роботи за провідними професіями за кожний повний рік роботи за провідною професією додатково зарахувавши три місяці.

Проте, суд зазначає, що застосувавши вказане Роз`яснення № 8 до встановленого відповідачем пільгового стажу позивача за Списком № 1 (10 років 11 місяців 9 днів), позивач не набуде необхідного 15-річного стажу на підземних роботах, що дає право на застосування до обчислення його пенсії положень статті 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці».

Приписами частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд зауважує, що позивач, зазначаючи в позовній заяві про наявність підстав для обчислення його пільгового стажу із застосуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в позовних вимогах не ставить питання щодо застосування вказаного Роз`яснення № 8 до обчислення його пільгового стажу.

Отже, виходячи з положень частини 2 статті 9 КАС України, та враховуючи наявність у позивача 10 років 11 місяців 9 днів пільгового стажу за Списком № 1, судом не встановлено протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у перерахунку пенсії позивача відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про зарахування до його пільгового стажу періоду знаходження на групі інвалідності з 24.05.2023 року по 12.09.2023 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №216672, встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням з 24 травня 2023 року.

З цього часу позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI.

До встановлення інвалідності позивач працював на посадах, віднесених до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , 19 травня 2023 року позивача звільнено у зв`язку з невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я п. 2 ст. 40 КЗпП України (запис № 27).

Частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).

Відповідна гарантія встановлена і положеннями частини четвертої статті 9 Закону України «Про охорону праці», згідно з якими час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Пунктом 6 частини четвертої статті 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», зокрема, внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом доповнення частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» абзацом 4 такого змісту: «Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах».

В подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII внесено зміни до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, а саме в абзаці четвертому слова «до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи» замінено словами «до стажу роботи»;

Згідно з правовим висновком, сформованим Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 у справі № 392/17/17, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До пільгового стажу зараховується період до того часу, коли особа вийшла на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №185/8991/16-а.

Отже з наведеного вбачається, що позивач має право на зарахування до його пільгового стажу періоду перебування на інвалідності з 24 травня 2023 року по 12 вересня 2023 року (час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії).

Суд зауважує, що у заяві про перерахунок пенсії від 12 вересня 2023 року позивач просив зробити перерахунок його пенсії згідно ч.3 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням періоду знаходження на інвалідності.

Проте, як вбачається з наданого відповідачем розрахунку стажу (форма РС-право) позивача, період з 24 травня 2023 року по 12 вересня 2023 року відповідачем до пільгового стажу позивача зарахований не був.

Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування періоду перебування позивача на інвалідності з 24 травня 2023 року по 12 вересня 2023 року до пільгового стажу позивача є протиправними.

Щодо посилань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на те, що позивачем було подано заяву про перерахунок пенсії не встановленого зразка, а тому її розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян», суд зазначає таке.

Зміст заяви позивача про перерахунок його пенсії очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

В межах спірних правовідносин йдеться про перерахунок раніше призначеної пенсії, тобто вид пенсії не змінюється, і позивач звернувся до відповідача із заявою довільного зразка, яка містить всі необхідні дані для здійснення такого перерахунку пенсії, як просив позивач.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 по справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що «зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови».

Отже, в даному випадку відповідач, розглянувши заяву про перерахунок пенсії в порядку Закону України «Про звернення громадян» без прийняття відповідного рішення, допустив надмірний формалізм, наслідком чого настало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій), внаслідок чого відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Посилання відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову на ті обставини, що позивач звернувся за перерахунком пенсії із заявою невстановленої форми, є незмістовними.

Жодною нормою закону не визначено, що особа повинна звернутися до пенсійного органу за перерахунком пенсії із заявою встановленого зразка. Натомість, заява позивача має безпосередній зміст стосовно перерахунку пенсії. Якщо відповідач вважав, що мала бути подана заява встановленого зразка, в силу приписів пункту 3.3. розділу ІІІ Порядку № 22-1 саме відповідач повинен був надати необхідні роз`яснення позивачу стосовно форми заяви, чого виконано не було, і лише після цього вирішувати питання про наявність чи відсутність права особи на перерахунок пенсії.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог частково.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

З урахування викладеного, та оскільки суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування періоду перебування позивача на інвалідності з 24 травня 2023 року по 12 вересня 2023 року до пільгового стажу позивача, ефективним способом захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача є задоволення позовних вимог частково шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 часу перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 24 травня 2023 року по 12 вересня 2023 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 24 травня 2023 року по 12 вересня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1220 грн. 00 коп. відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій.

Суд зазначає, що підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено у розмірі 3028 гривень.

Оскільки позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру, за подання даного позову підлягає до сплати судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (3028 грн. х 0,4).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають компенсації витрати щодо сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з суми 1211,20 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, ) щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) часу перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 24 травня 2023 року по 12 вересня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, ) зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 24 травня 2023 року по 12 вересня 2023 року.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна,3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 700 (сімсот) гривень 00 копійок.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 22 березня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар