Справа № 420/26931/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА500490/2023/000031/2 від 27.07.2023 року;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500490/2023/000218 від 27.07.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі Контракту № 17/ІМР/2022 на поставку товарів, укладеного між ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» та юридичною особою за законодавством Німеччини Bananiv GmbH, на користь позивача на митну території України поставлений товар на умовах FCA Rotterdam, Holland, згідно «Інкотермс-2010».

26.07.2023 року Одеською митницею було відправлене електронною поштою брокерській компаній повідомлення щодо митного оформлення товарів (банани), у якому зазначено, що подані документи, начебто, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів; запропоновано подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

26.07.2023 року брокером направлено на електронну адресу Одеської митниці заперечення та додаткові документи щодо розбіжностей, що були вказані в повідомленні.

У подальшому за результатами розгляду митної декларації та доданих до них документів, відповідач відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товарів, про що склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500490/2023/000218 від 27.07.2023 року та прийняв рішення про коригування митної вартості товару №UА500490/2023/000031/2 від 27.07.2023 року, відповідно до якого митна вартість товару визначена за другорядним методом.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем карткою відмови та рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач вважає, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст.53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх дані піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

Ухвалою від 09.10.2023 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 25.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання Одеської митниці про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

24.10.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив таке.

Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 23UA66U1 від 24.07.2023 року. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) 23UA66U1 від 24.07.2023 року позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД.

На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) 23UA66U1 від 24.07.2023 року, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості № UA500490/2023/000031/2 від 27.07.2023 року.

Відповідач вказав, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 ст.54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості.

У відповідь на повідомлення митного органу, декларантом надіслано договір на перевезення №277 від 19.11.2022, рахунок на транспортно-експедиційні послуги №171 від 24.07.2023 та інші документи. Також було надіслано лист від 26.07.2023 про відсутність додаткових документів та прохання здійснити митне оформлення на підставі наданих документів.

Однак, як стверджує відповідач, позивачем всі наявні розбіжності не спростовані та не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України.

На підставі викладеного відповідач посилається на те, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями містилися розбіжності, ознаки підробки не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю

Відповідач також вказує, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини першої-п`ятої статті 60 МКУ, та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, а саме:- для товару №1 заявленої декларантом 0,600842 дол. США/кг., до 0,940100 дол. США/кг. (UA209170/2023/56602 від 17.07.2023, UA500490/2023/4493 від 18.07.2023).

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч.2 ст. 55 Митного кодексу України Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500490/2023/000031/2 від 27.07.2023 року.

За наведених обставин, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР»), , зареєстроване як юридична особа 22.04.2011 року.

Основним видом діяльності ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» за КВЕД є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

30 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» (Покупець) та юридичною особою за законодавством Німеччини Bananiv GmbH (Продавець) укладений зовнішньоекономічний Контракт №17/ІМР/2022 на поставку товарів (а.с. 16-19).

Умови Контракту:

Відповідно до п. 1.1. Контракту, Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Контракті, передавати у власність Покупцеві товар, що зазначається в Специфікаціях до цього Контракту, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, приймати та оплачувати Товар.

Відповідно до п. 2.1. Контракту, орієнтовна сума контракту складає: 500.000 (п`ятсот тисяч) ЄВРО. Загальна остаточна сума контракту складає суму всіх Специфікацій, які будуть підписані Сторонами впродовж терміну дії цього Контракту. Вартість одиниці Товару вказана в Специфікаціях до цього контракту.

Відповідно до п. 2.2. Контракту, ціна на Товар розуміється згідно умов FCA Rotterdam, Holland, відповідно до «Інкотермс-2010» (якщо інше не передбачено в Специфікації до цього Контракту) і включає вартість завантаження Товару у Продавця, вартість сертифікації Товару, вартість тари, вартість пакування та маркування Товару, не включаючи податки і мита на території України.

Відповідно до п. 2.3. Контракту, найменування, ціна і кількість Товару, що поставляється, узгоджується сторонами в Специфікаціях, які підписуються на кожну окрему партію Товару, і є невід`ємними частинами цього Контракту. Зміна ціни Товару в ході виконання Контракту узгоджується Сторонами додатково. Одностороння зміна ціни на узгоджену Сторонами партію Товару забороняється

Відповідно до п. 4.1. Контракту, Товар за цим Контрактом має бути поставлений на умовах FCA Rotterdam, Holland, відповідно до «Інкотермс-2010» (якщо інше не передбачено в Специфікації до цього Контракту) протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту здійснення попередньої оплати за Товар відповідно до пункту 3.1. Контракту.

Відповідно до п. 5.1. Контракту, асортимент Товару погоджується між Сторонами та зазначається в Специфікаціях до Контракту, які є невід`ємними його частинами.

Відповідно до п. 5.3. Контракту, пакування Товару має відповідати нормам та вимогам виробника, а також вимогам, які звичайно ставляться до такого роду. Товар повинен поставлятися в непошкодженій упаковці та/або тарі, яка повинна забезпечити збереження товару від всякого роду пошкоджень при транспортуванні з урахуванням декількох перевантажень в дорозі і зберігання протягом терміну придатності Товару. Товар поставляється в неповоротній тарі (упаковці). Відповідальність за псування Товару унаслідок дефектів тари та/або упаковки повністю покладається на Продавця.

Згідно Специфікації №32 до Контракту № 17/ІМР/2022 (а.с. 20), позивачу поставлений товар: Банан свіжий зелений в ящиках по 18, 82 кг., кількість 1026, загальна ціна 8977,50. Умови платежів 100 % передоплата, базис поставки: FCA Антверпен.

З метою митного оформлення імпортованого товару декларантом ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД», до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 23UA66U1 від 24.07.2023 року (а.с. 14).

У графі 31 Митної декларації вказаний опис товару 1: Банани свіжі, зелені - 1026 кор. Торговельна марка: BONITA. Виробник: Limofrut Sociedad Anonima. Країна виробництва: СR. Місць 1026 СТ; TW 19.

Митну вартість за умовами поставки FCA ВЕ Антверпен на митну територію України визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи:

Пакувальний лист (Packing list) від 18.07.2023;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № UA0000119 від 13.07.2023;

Автотранспортна накладна (Road consignment note) №ОRD1177488 від 19.07.2023;

Супровідний документ Т1 №23ВЕ0283 від 19.07.2023;

Фітосанітарний сертифікат на товар (банани) № 7563091-1 від 20.06.2023;

Фітосанітарний сертифікат на товар (банани) № EUBE/EX/ANT/2023/2855/0654 від 17.07.2023;

Сертифікат про походження товару № 26 від 19.07.2023;

Банківській платіжний документ, що стосується товару, № 11177 від 17.07.2023;

Документ, що підтверджує вартість перевезення, - Довідка про транспортні витрати №209 від 24.07.2023;

Зовнішньоекономічний контракт № 17/ІМР/2022 від 30.09.2022;

Специфікація № 32 від 13.07.2023;

Договір про надання послуг митного брокеру № 003/21 від 02.02.2021;

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №10209865 від 21.07.2023;

Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №10220290;

Акт зважування від 24.07.2023;

Сертифікат здоров`я від 13.07.2023 року.

26.07.2023 року Одеською митницею було направлено декларанту позивача - брокерській компанії ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» повідомлення щодо митного оформлення товарів (банани), у якому зазначено, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості (а.с. 54).

Декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) банківські та платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

4) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, відповідно до наказу МФУ від 24.06.2012 № 599;

5) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;

6) виписку з бухгалтерської документації;

7) каталоги, специфікацій прейскуранти (прайс-листа) виробника товару;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

9) копію митної декларації України відправлення та її переклад відповідно ст. 254 МКУ.

26.07.2023 року декларантом ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» у відповідь на Повідомлення Одеської митниці надіслано лист №1 (а.с. 55-56) з поясненнями щодо виявлених розбіжностей, а також направлені додаткові документи, а саме:

Договір-доручення № 26/01-21 на транспортне-експедиторське обслуговування від 26.01.2021 року між ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» та ПП «Система-Резерв 2000»;

Рахунок на транспортне перевезення від ПП «Система-Резерв 2000» за №171 від 24.07.2023 року;

Договір доручення на перевезення автомобільним транспортом № 277 від 19.11.2022 року між ПП «Система-резерв 2000» та ТОВ «GF Logistics».

Листом №2 від 26.07.2023 року декларант ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» просив митний орган продовжити митне оформлення за МД 23UA66U1 від 24.07.2023 року, зазначивши, що були надані всі документи, що є необхідними для митного оформлення товарів та підтвердження їх митної вартості (а.с. 57).

27.07.2023 року Одеською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500490/2023/000031/2 за митною декларацією 23UA66U1 від 24.07.2023 року (а.с. 12), відповідно до якого підставами прийняття вказаного рішення зазначено вищенаведені обставини стосовно розбіжностей у поданих документах та відсутністю усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

У рішенні наведені такі розбіжності:

1) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МКУ) подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Але у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначання митної вартості самого товару;

2) відповідно до ч.10 ст.68 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. У наданих до митного контролю документах (Інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/на здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

3) відсутні документи (договори) між Експедитором та перевізником щодо перевезення вантажу;

4) у довідці про транспортні витрати відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу;

5) в автотранспортній накладній наявна печатка перевізника «GF Logistics», але довідка про Транспортні витрати видана ПП «Система Резерв 2000»;

6) в банківському платіжному документі наявне посилання лише на контракт від 30.09.2022 № 17/ІМР/2022, що не дає змогу ідентифікувати за якою само поставкою здійснюється оплата;

7) відповідно до пп. в) п.1 ч.10 ст.68 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони на включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п. 2.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 30.09.2022 ціна за товар включає в себе пакування, маркування. У наданих до митного оформлення документах (контракті, Інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

За результатами митного оформлення, оскільки декларантом наявні розбіжності не спростовано та не подано усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, відповідачем митну вартість товару було скориговано та обрано метод визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Щодо послідовності обрання методу визначення митної вартості товарів, в рішенні зазначено, що митним органом з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби, з урахуванням вимог частини першої-п`ятої статті 80 МКУ, та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, в саме: - для товару №1 заявленої декларантом 0,600842 дол. США/кг, до 0,940100 дол. США/кг (UA209170/2023/56602 від 17.07.2023, UA500490/2023/4493 від 18.07.2023).

27.07.2023 року Одеською митницею оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500490/2023/000218, в якій зазначено про прийняття рішення про коригування митної вартості товарів (а.с. 13).

Однак, позивач не погоджується із таким коригуванням митної вартості товару, яке, на його думку, призвело до безпідставної надмірної сплати ним митних платежів, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин 1, 2 ст.53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч. 1, 2 та 5 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.

Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.

При вирішенні спору судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів з підстав наявності розбіжностей у поданих документах та ненадання декларантом витребуваних додатково документів.

Як вже було зазначено, 30 вересня 2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» (Покупець) та юридичною особою за законодавством Німеччини Bananiv GmbH (Продавець) укладений зовнішньоекономічний Контракт № 17/ІМР/2022 на поставку товарів (а.с. 16-19), за умовами якого Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому Контракті, передавати у власність Покупцеві товар, що зазначається в Специфікаціях до цього Контракту, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, приймати та оплачувати Товар.

Згідно Специфікації №32 до Контракту № 17/ІМР/2022 (а.с. 20), позивачу поставлений товар: Банан свіжий зелений в ящиках по 18, 82 кг., кількість 1026, загальна ціна 8977,50. Умови платежів 100 % передоплата. Умови поставки - FCA Rotterdam, Holland, відповідно до «Інкотермс-2010».

З метою митного оформлення імпортованого товару декларантом ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД», до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 23UA66U1 від 24.07.2023 року (а.с. 14).

Митну вартість визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

Щодо зауваження митного органу про відсутність інформації щодо такої складової митної вартості товару, як витрати на транспортування.

У рішенні про коригування відповідач посилався на те, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:- рахунок - фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Згідно п. 6 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як вже було зазначено, поставка товару позивачу здійснювалась на умовах FCA Інкотермс 2010.

Згідно з умовами FCA Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року (далі - Правила «Інкотермс»), термін FCA («Франко перевізник») означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення.

Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.

Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.

Обов`язки продавця:

А.3. Договори перевезення та страхування

а) Договір перевезення: Немає зобов`язань. Проте, за наявності прохання покупця або відповідної комерційної практики, у випадку, якщо покупець своєчасно не дав інших указівок, продавець вправі укласти договір перевезення на звичайних умовах за рахунок і на ризик покупця. У будь-якому випадку продавець може відмовитися від укладання такого договору. В такому разі він повинний негайно сповістити про це покупця.

б) Договір страхування. Немає зобов`язань.

А.9. Перевірка - упаковка маркування: Продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Обов`язки покупця

Б.3. Договори перевезення та страхування

а) Договір перевезення: Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця, окрім випадків, коли договір перевезення укладено продавцем відповідно до статті А.3 "а".

б) Договір страхування: Немає зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного оформлення було подано Довідку від 24.07.2023 року №209 про транспортні витрати, складену ТОВ «Система-Резерв 2000» та адресовану митним органам, у якій повідомляється, що транспортно-експедиційні витрати по доставці вантажу по маршруту м. Антверпен (Бельгія) м/п Яготин (Україна) складають усього 59200,00 грн. (а.с. 45).

Судом встановлено, що додатково на пропозицію митного органу під час митного оформлення надати додаткові документи, 26 липня 2023 року ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» направлено до Одеської митниці заперечення пояснення та додаткові, а саме:

Договір-доручення № 26/01-21 на транспортне-експедиторське обслуговування від 26.01.2021 року між ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» та ПП «Система-Резерв 2000» (а.с. 104-105);

Рахунок на транспортне перевезення від ПП «Система-Резерв 2000» за №171 від 24.07.2023 року, яким підтверджено вартість транспортно-експедиційних послуг 59200,00 грн. (а.с. 103 зворот.стор.);

Договір доручення на перевезення автомобільним транспортом № 277 від 19.11.2022 року між ПП «Система-резерв 2000» та ТОВ «GF Logistics» (а.с. 103).

Відповідач цей факт не заперечує.

Таким чином відповідач мав змогу встановити вартість транспортування товару, а тому його зауваження щодо відсутності у наданих до митного оформлення документах даних щодо такої складової митної вартості товару, як витрати на транспортування, є безпідставними.

Окрім того, суд зазначає, що вищеназваними документами щодо транспортування товару спростовуються наступні зауваження відповідача, що вказані у рішенні про коригування, а саме: 3) відсутні документи (договори) між Експедитором та перевізником щодо перевезення вантажу; 4) У довідці про транспортні витрати відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу; 5) В автотранспортній накладній наявна печатка перевізника «GF Logistics » але довідка про Транспортні витрати видана ПП «Система Резерв 2000».

Так, 26.01.2021 року між ПП «Система-Резерв 2000» (Експедитор) та ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» (Замовник) укладений Договір-доручення № 26/01-21 на транспортне-експедиторське обслуговування, предметом якого є надання експедиторських послуг з перевезення вантажів у міжнародних сполученнях. Строк дії Договору визначений пунктом 9 та складає до 31.12.2025 року.

При цьому, у пункті 1.1. Договору № 26/01-21 передбачено можливість залучення перевізників та найманого транспорту.

Зокрема, 19.11.2022 року між ПП «Система-Резерв 2000» (Експедитор) та ТОВ «ГФ Лоджистікс» (Перевізник) укладений Договір-доручення №277 на перевезення автомобільним транспортом (а.с. 103).

Цим і пояснюється той факт, що в автотранспортній накладній наявна печатка перевізника «GF Logistics », а довідка про Транспортні витрати видана ПП «Система Резерв 2000».

Дослідивши ці документи, суд виходить із того, що оскільки позивач надавав їх до митного оформлення, то відповідач мав змогу встановити вказані обставини та усунути розбіжності.

Відповідач зазначає, що у довідці про транспортні витрати відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу, однак у довідці від 24.07.2023 року №209 про транспортні витрати, складеній ТОВ «Система-Резерв 2000», у графі «Отримувач» зазначається - ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» згідно договору № 26/01-21 від 26.11.2021 .

При цьому, суд зазначає, що 26 липня 2023 року ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» відправило на електронну адресу Одеської митниці листи №№ 1 та 2 із запереченнями та додатковими документами до розбіжностей, що були вказані в повідомленні митного органу, де надані пояснення щодо формування транспортних витрат.

Відтак, вказане зауваження відповідача спростовуються.

Щодо зауваження митного органу про відсутність інформації щодо такої складової митної вартості товару, як страхування.

У розумінні п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, є документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо таке страхування здійснювалося.

Відповідно до п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 7) витрати на страхування цих товарів.

Тобто, при визначенні митної вартості товарів витрати на страхування враховуються: якщо таке страхування здійснювалося та якщо ці витрати не включалися до ціни товару.

Як вже було зазначено, поставка товару позивачу здійснювалась на умовах FCA Інкотермс 2010.

Згідно з умовами FCA Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року (далі - Правила «Інкотермс»), термін FCA («Франко перевізник») не передбачає обов`язків страхування як для продавця, так і для покупця.

Обов`язки покупця - Пункт А.3. Договори перевезення та страхування: б) Договір страхування. Немає зобов`язань.

Обов`язки покупця - Пункт Б.3. Договори перевезення та страхування: б) Договір страхування: Немає зобов`язань.

Тобто, поставка на умовах FCA Інкотермс 2020 не передбачає обов`язку страхування товару, отже у позивача не було обов`язку надавати відповідачу страхові документи на підтвердження митної вартості товарів.

При цьому, суд зазначає, що умови поставки товару позивачу згідно FCA були відомі митному органу.

Щодо страхування товару під час перевезення, то Договір-доручення № 26/01-21 на транспортне-експедиторське обслуговування від 26.01.2021 року між ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» та ПП «Система-Резерв 2000», а також довідка про транспортні витрати від 24.07.2023 року №209 не передбачають здійснення страхування вантажу.

Відтак, вказане зауваження відповідача спростовуються.

Щодо наступного зауваження митного органу про те, що у банківському платіжному документі наявне посилання лише на контракт від 30.09.2022 № 17/ІМР/2022, що не дає змогу ідентифікувати за якою саме поставкою здійснюється оплата.

Порядок здійснення платежів передбачений розділом 3 «Умови платежів» Контракту № 17/ІМР/2022 від 30 вересня 2022 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» (Покупець) та юридичною особою за законодавством Німеччини Bananiv GmbH (Продавець).

Відповідно до п. 3.1. Контракту, оплата товару здійснюється у валюті Євро, код валюта EUR 978, у формі банківського переказу на рахунок Продавця наступним шляхом: 100% від загальної суми окремої партії товару мають бути сплачені не пізніше ніж за день до відвантаження готової партії Товару на транспорт Покупця (якщо інше не передбачено в Специфікації до цього Контракту).

Згідно Специфікації №32 до Контракту № 17/ІМР/2022 (а.с. 20), позивачу поставлений товар: Банан свіжий зелений в ящиках по 18, 82 кг., кількість 1026, загальна ціна 8977,50. Умови платежів 100 % передоплата.

Судом встановлено, що до митного оформлення надавався Банківській платіжний документ, що стосується товару, № 11177 від 17.07.2023, який містить посилання на Контракт на поставку товарів № 17/ІМР/2022 від 30.09.2022 р., а сума відповідає загальній сумі інвойсу № UA0000119 від 13.07.2023 року та Специфікації №32 - 8977,50 євро.

Ідентифікація партії товару вбачається зі Специфікації №32.

При цьому, суд зазначає, що 26 липня 2023 року ТОВ «СІТНЕЙ ЛТД» відправило на електронну адресу Одеської митниці листи №№ 1 та 2 із запереченнями та додатковими документами щодо розбіжностей, що були вказані в повідомленні митного органу, де надані пояснення щодо порядку оплати за товар.

У свою чергу, суд зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №815/329/17.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає, які документи подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

За приписами ч. 2 указаної статті документами, які підтверджують митну вартість товарів, у т.ч. є: 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Тобто, за змістом статті 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено.

Зміст цієї норми вказує на те, що митне оформлення товару повинне бути здійснене, як у випадку, коли оплата за договором здійснена, так і у випадку, коли оплата за товар відповідно до умов договору здійснюється в іншому порядку, не виключаючи порушення встановлених строків. При цьому несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише вказує на порушення умов господарського договору.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що посилання митного органу на розбіжності у документах щодо оплати не виключає можливість застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору).

Відтак, вказане зауваження відповідача спростовуються.

Щодо наступного зауваження митного органу про відсутність інформації про вартість упаковки, суд зазначає таке.

Відповідно до розділу А.9 умов поставки FCA Міжнародних правил тлумачення торгових термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року, Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Відповідно до умов п. 2.2. Контракту на поставку № 17/ІМР/2022, ціна на Товар розуміється згідно умов FCA, відповідно до «Інкотермс-2010» (якщо інше не передбачено в Специфікації до цього Контракту) і включає вартість завантаження Товару у Продавця, вартість сертифікації Товару, вартість тари, вартість пакування та маркування Товару, не включаючи податки і мита на території України.

Таким чином, відповідно до умов зазначеного контракту обов`язок пакування покладається на продавця та при поставці товару витрати з пакування закладалися постачальником самостійно до вартості товару і додатковому відшкодуванню з боку позивача не підлягали.

Відповідно до пп. в п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати, понесені покупцем вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої позивачем, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Тобто, у спірних правовідносинах вартість пакування не є витратами, які додатково включаються у митну вартість товару, а включені у вартість товару.

Отже, у даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару, а відтак, у інвойсі та інших товаросупровідних документах правомірно не зазначено окремо вартості пакування та тари, оскільки їх вартість входить до вартості товару та є її складовою частиною.

Суд зазначає, що вказані товаросупровідні документи (зовнішньоекономічний контракт, МД та ін.) були надані відповідачу, відтак останній мав можливість встановити вищевказані обставини.

Отже, відповідач мав усі необхідні документи, що містили дані про таку складову митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, а саме дані про те, що вартість упаковки та робіт з пакування були включені Постачальником до ціни Товару та додатковому відшкодування з боку позивача не підлягали.

Аналогічна правова позиція стосовно включення вартості пакування до митної вартості також закріплена у рішеннях Верховного Суду у постановах від 06.03.2018 р. у справі №815/3142/17, від 22.01.2019 р. у справі №815/6794/17, від 18.12.2019 р. у справі №160/8775/18, від 06.02.2020 р. у справі №520/10709/18, від 16.07.2020 р. у справі №804/3632/17, від 17.01.2023 у справі 0440/5532/18, від 07.02.2023 у справі 815/6775/17, від 21.03.2023 у справі 815/5817/17.

Відтак, вказане зауваження відповідача спростовуються.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що висловлені відповідачем зауваження щодо розбіжностей у документах, поданих для митного оформлення придбаного позивачем на підставі зовнішньоекономічного контракту від 30.09.2022 № 17/ІМР/2022 товару не спростовують визначення митної вартості за першим методом - ціною контракту.

Висловлені митним органом зауваження та розбіжності мають логічне пояснення, товаросупровідні документи узгоджуються між собою та містять відомості про партію товару, що поставляється та заявлена до митного оформлення за ціною договору.

Вирішуючи цей спір, суд вважає, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.

Натомість, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Відповідачем не спростована правильність визначення митної вартості за основним методом; не доведена наявність належних підстав для коригування митної вартості.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначає, що ним було проведено аналіз баз даних ЄАІС Держмитслужби та встановлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, в саме: - для товару №1 заявленої декларантом 0,600842 дол. США/кг, до 0,940100 дол. США/кг (UA209170/2023/56602 від 17.07.2023, UA500490/2023/4493 ВІД 18.07.2023).

Верховним Судом у відповідних постановах (від 21.02.2018 у справі №820/17417/14, від 04.09.2018 № 818/1186/17) неодноразово акцентовано, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України, не передбачено.

Варто зазначити, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) Держмитслужби закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію, а також в ЄАІС Держмитслужби відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, та інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, а тому така інформаційна база не містить усіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Крім цього, відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом, тощо.

Однак, таких доказів не міститься в матеріалах даної справи.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом під час судового розгляду не надано. Крім того, відповідач не надав доказів неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.

З огляду на зазначене, оцінивши докази, які є у справі, проаналізувавши положення законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд вважає необхідним задовольнити адміністративний позов та скасувати спірні рішення про коригування митної вартості товарів №UА500490/2023/000031/2 від 27.07.2023 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500490/2023/000218 від 27.07.2023 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про повне задоволення адміністративного позову.

Відповідно до приписів ч.1 ст.139 КАС України, задовольняючи позов, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5368 грн. Зважаючи на викладене, стягненню з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ «КОПІЙКА-ЦЕНТР» підлягають судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5368 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» (вул. Болгарська, 1, м. Одеса, 65007; ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631) про коригування митної вартості товарів №UА500490/2023/000031/2 від 27.07.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500490/2023/000218 від 27.07.2023 року.

Стягнути з Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОПІЙКА-ЦЕНТР» (вул. Болгарська, 1, м. Одеса, 65007; ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5368 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів