Справа № 445/150/24
Суддя: Сивак В. М.
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 445/150/24
Провадження № 2-а/445/10/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив скасувати постанову серії БАД №589714 від 08.01.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., а провадження у справі закрити. В обгрунтування позову вказав, що 08.01.2024 року поліцейським СРПП ВП №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області сержантом поліції Триленком Р.О. було винесено оскаржувану постанову, за те що він, керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , 08.01.2024 о 00 год. 09 хв. по вул. С.Бандери,1, в м. Бориславі, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, порушивши п. 2.1. Б ПДР України, та не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. В ПДР України, а також не мав при собі посвідчення водія категорії "В", порушивши п. 2.1. А ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбчені ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП. Позивач вказує, що дана постанова є незаконною, обставини викладені в такій не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами, оскільки він 08.01.2024 00 год. 09 хв. по вул. С.Бандери,1, в м. Бориславі, не керував автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , а працівники поліції взагалі його не зупиняли, а відтак, ним і не могло бути вчинено адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП. Оскаржувана постанова винесена без його участі, така не була йому вручена працівниками поліції, а надана представником ВП №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області на запит його представника. Окрім того, вказує, що оскаржувана постанова не містить інформацію про будь-яку фіксацію правопорушень, а відсутність записів у графі №7 оскаржуваної постанови, свідчить про відсутність будь-яких доказів належних та допустимих, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративних правопорушень.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови серії БАД №589714 від 08.01.2024, винесеної поліцейським СРПП ВП №1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області сержантом поліції Триленком Р.О., позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , 08.01.2024 о 00 год. 09 хв. по вул. С.Бандери,1, в м. Бориславі, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, порушивши п. 2.1. Б ПДР України, та не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. В ПДР України, а також не мав при собі посвідчення водія категорії "В", порушивши п. 2.1. А ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбчені ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

В силу вимог ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 5 ст.121КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п.2.4 а Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена в ст. 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Як випливає з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок використання фото- та відео техніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». При цьому норма ст. 31 вказаного Закону є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, що регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пунктом 2 частини 1 вказаної статті Закону чітко встановлено порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про накладення адміністративного стягнення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 17 липня 2019 року у справі № 295/3099/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а та від 05 березня 2020 року у справі № 607/7987/17.

Крім того, слід зазначити, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на технічний засіб, яким здійснювалося фіксування діянь позивача, які кваліфікуються інспектором поліції за ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

Суд зазначає, що без відеозапису неможливо встановити вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Інших доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених в оскаржуваній постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, відповідачами суду не надано.

Враховуючи той факт, що у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Крім того, в порядку ст. 139 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача підлягають стягненню 605,60 грн. в рахунок судового збору, сплата яких підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 246-247, 262, 286 КАС України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №589714 від 08.01.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції Львівській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 605,60 грн. сплаченого ним судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний судове рішення складено 13 березня 2024 року.

Суддя В. М. Сивак