Справа № 750/17165/23
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Аліменка В.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 11 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, сержанта 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Степанець Олексія Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Чернігова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, сержанта 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Степанець Олексія Юрійовича, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАТ №8154632 від 16.11.2023 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що спірна постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівником патрульної поліції допущено порушення вимог законодавства під час винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 11 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять жодних вiдомостей стосовно присвоєння інвентарного номеру вiдеореєстратору Xiaomi 70 mai, що в свою чергy ставить пiд обгрунтований cyмнів сам факт належності зазначеного вище технічного пристрою до категорiї слyжбових, та відповідно ставить під обгрyнтований сyмнiв допустимiсть доказy (обставини вчинення правопорушення, здобутого працiвником полiцiї з його використанням).

На думку апелянта, постанова містить посилання на портативний (нагрудний) вiдеореєстратор за інвентарним номeрoм 472088, водночас у вищевказанiй постанові вiдсутнi бyдь-якi посилання на вiдповiдний iнвентарний номер вiдеореєстратора Xiaomi 70 mai, за допомогою якого працiвником полiцiї було здiйснено безпосередню вiдеофiксацiю адміністративного правопорyшення, вчиненого позивачем.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як свідчать матеріали справи, 16.11.2023 о 21 год. 45 хв. в місті Чернігові на перехресті проспекту Михайла Грушевського, 279 та вул. Кільцева екіпажем патрульної поліції було виявлено транспортний засіб Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1 , який при з`їзді з перехрестя з круговим рухом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху.

Як наслідок, відповідачем винесено оскаржувану постанову серії ЕАТ №8154632 від 16.11.2023, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки поліцейський взводу № 2 роти БУПП в Чернігівській області ДПП Степанець О.Ю., під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та винесення постанови серії ЕАТ № 8154632 від 16.11.2023 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, тому винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно пункту 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Сигнали покажчиками повороту обов`язково мають подаватися завчасно, незалежно від місця виконання маневру, наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру.

Подання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів. Вказане правило є безумовним для всіх учасників дорожнього руху і спрямоване на уникнення аварійних ситуацій на дорозі.

У силу вимог пункту 9.4 Правил дорожнього руху, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення.

При цьому, у силі вимог розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, дорожній знак 4.10 «Круговий рух» відноситься до наказових знаків. Знак вимагає об`їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом.

Відтак, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавством визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, зокрема при з`їзді з перехрестя з круговим рухом.

Частиною другою статті 122 КУпАП визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У той же час, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Як свідчать матеріали справи, 16.11.2023 о 21 год. 45 хв. в місті Чернігові на перехресті проспекту Михайла Грушевського, 279 та вул. Кільцева екіпажем патрульної поліції було виявлено транспортний засіб Audi Q5, номерний знак НОМЕР_1 , який при з`їзді з перехрестя з круговим рухом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху.

У свою чергу, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У даному випадку на підтвердження порушення позивачем вимог пп. «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху України у матеріалах справи наявний відеозапис події, із відповідною фіксацією вчиненого правопорушення за інвентарним номeрoм 472088.

Зазначений доказ суд визнає належним та допустимим у відповідності до статті 73-74 КАС України з огляду на те, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить посилання на технічні засоби, за допомогою якого здійснено відеофіксацію даного правопорушення.

Як вбачається із відеозапису з відеореєстратора, закріпленого на службовому транспортному засобі, поліцейськими було виявлено транспортним засіб AUDI Q5, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого проїжджаючи перехрестя проспекту Михайла Грушевського та вул. Кільцева, при з`їзді з перехрестя з круговим рухом, здійснюючи поворот праворуч не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку.

Тобто, на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано рух транспортного засобу позивача на перехресті з круговим рухом без подання світлового покажчика руху.

Посилання позивача на те, що спірна постанова містить посилання на портативний (нагрудний) вiдеореєстратор за інвентарним номeрoм 472088, водночас у вищевказанiй постанові вiдсутнi бyдь-якi посилання на вiдповiдний iнвентарний номер вiдеореєстратора Xiaomi 70 mai, за допомогою якого працiвником полiцiї було безпосередньо здiйснено вiдеофiксацiю адміністративного правопорyшення, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 2 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція №1026) портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Пунктами 4, 5 та 6 розділу II Інструкції №1026 передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення; включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу; під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

За п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1026 під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції. Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.

Тобто, нормами Інструкції №1026 передбачено вимоги до технічних приладів поліцейських.

У відповідності до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до суду першої інстанції надано відеозапис приладу фіксації з патрульного автомобіля та з портативного (нагрудного) вiдеореєстратору.

Вищевказаними відеозаписами зафіксовано, що позивач не заперечує, що не ввімкнула світловий покажчик на перехресті з круговим рухом.

У даному випадку, вiдеореєстратор 70 mai, за допомогою якого працiвником полiцiї було безпосередньо здiйснено вiдеофiксацiю адміністративного правопорyшення, та відео з портативного відеореєстратора з номeром 472088 є окремими засобами, за допомогою яких здійснювалось фіксування адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем.

Зазначеними доказами підтверджується як процесуальна послідовність розгляду адміністративного правопорушення так і сам факт скоєного правопорушення ОСОБА_1 .

При цьому, зміст оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП, оскільки остання містить зазначення технічних засобів (відео з реєстратора 70 mai, відео з ПВ 472088), втім стаття 283 КУпАП не передбачає обов`язкового зазначення у ній номенклатурних номерів карт пам`яті, інвентарних номерів відеореєстраторів, що спростовує вищевказані посилання апелянта.

У свою чергу, до початку винесення оскаржуваної постанови поліцейські ознайомили позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи та жодним чином не перешкоджали водієві у реалізації вказаних прав.

Крім того, на відеозаписі чітко вбачається, як позивач ставить власноруч особистий підпис у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 611381 від 16.11.2023, винесеного за частиною першою ст. 130 КУпАП.

Таким чином, оскільки суть адміністративного правопорушення, що передбачена частиною другою статті 122 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від серії ЕАТ №8154632 від 16.11.2023 підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення правомірною.

У відповідності до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, висновок суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правильним та таким, що відповідає приписам законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 272, 286, 308, 310, 311, 315, 316, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 11 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.О. Аліменко

В.П. Мельничук