Справа № 160/12131/23
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Позивачка 02.06.2023 р. звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати їй до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р. у Відкритому акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за професією «машиніст конвеєра», а також до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 30.11.2004 р. у Відкритому акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за професією «машиніст конвеєра», призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до її заяви від 29.10.2021 р. і виплатити їй недоотриману пенсію, починаючи з 29.10.2021 р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, яка досягла віку, з якого жінкам призначається такий вид пенсії. Розгляд вказаної заяви здійснювало Головне управління ПФУ в Запорізькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності. За результатами заяви Головне управління ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Крім того, позивачці не зараховано періоди роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р. та з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р., оскільки підприємством несвоєчасно проводилась атестація робочих місць за умовами праці, з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р. та з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р. а також до загального страхового стажу періодів роботи з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 30.11.2004 р. у ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» у зв`язку з тим, що за цей період відсутня сплата страхових внесків. Вважаючи протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії та не зарахування спірних періодів роботи, позивачка звернулася з цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 р. вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин
На виконання ухвали суду від 07.06.2023 р., позивачем 15.06.2023 р. надано заяву про поновлення строку звернення до суду.
11 липня 2023 року від Головного управління ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив, в якому він зазначив, що позивачка 29.10.2021 р. звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком пільгових згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Запорізькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки. Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області позивачці відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону № 1058 в зв`язку із відсутністю пенсійного віку. Зазначили, що пільговий стаж роботи за Списком № 1 підтверджено довідкою № 327 від 10.08.2021 р., яка видана ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», за період роботи з 03.02.2000 р. по 10.06.2011 р. Результати атестації робочих місць за умовами праці на ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» затверджені наказами від 26.03.1999 р. № 302, від 25.03.2005 р. № 533, від 30.06.2010 р. №1003. До пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р., оскільки ці періоди між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць. Отже, у Головного управління ПФУ в Запорізькій області були відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивачки спірних періодів роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р. у ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Разом з цим, станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії в Реєстрі застрахованих осіб відомості щодо про сплату страхових внесків по страхувальнику ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за періоди з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 20.12.2004 р. відсутні. За таких обставин вимоги про зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 30.11.2004 р. у ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» відсутні. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, дії Головного управління ПФУ в Запорізькій області не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивачки відсутні.
Крім того, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зазначило, що призначення пенсії є дискреційними повноваженнями.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позову частково, з огляду на таке.
Суд встановив, що 29.10.2021 р. позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Запорізькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивачки.
Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 02.11.2021 р. №79 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що вона не досягла необхідного пенсійного віку.

У вказаному рішенні зазначено, що пенсійний вік становить 49 років 6 місяців. Вік заявника 47 років. Необхідний страховий стаж визначений п. 1 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1) становить 19 років 6 місяців. Страховий стаж заявника становить 38 років 10 місяців 28 днів. Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком №1, визначений п. 1 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) становить 7 років 6 місяців. Пільговий стаж особи становить 9 років 10 місяців 10 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до електронної пенсійної справи зараховано всі документи

Тобто, фактично підставою для відмови в призначення пенсії за віком є відсутність пенсійного віку.

При цьому, з рішення вбачається, що позичка має достатній пільговий та страховий стаж.

Разом з цим, позивачка не погоджується із не зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р. у Відкритому акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за професією «машиніст конвеєра», а також не зарахуванням до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 30.11.2004 р. у Відкритому акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» за професією «машиніст конвеєра».

Суд встановив, що згідно із відомостями трудової книжки ОСОБА_1 від 20.05.1997 р. серії НОМЕР_2 , позивачка в оскаржувані періоди з 03.02.2000 р. переведена машиністом конвеєра 3 розряду на ділянку випалювання обкотишів фабрики огрудкування у Відкритому акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» від 10.08.2021 р. №327 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ОСОБА_1 про те, що зазначена особа працювала повний робочий день на Криворізькому державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений у Відкрите акціонерне товариство наказом ФДМ України № 89 від 26.12.1996 р., перейменований з 01.04.2011 р. у Публічне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на підставі рішення загальних зборів акціонерів, протокол №1 від 25.03.2011 р., перейменований з 05.05.2016 р. у Публічне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на підставі рішення загальних зборів акціонерів, протокол №1 від 27.04.2016 р.) у виробництві: Рудопідготовка, збагачення, окускування, випалювання руд і нерудних копалин, що передбачено Списком № 1, розділ II, п. 1020100а-1753г затвердженого постановою КМУ № 773 від 15.11.1994 р., з 03.02.2000 р. по 15.01.2003 р. - машиністом-конвеєра дільниці випалювання обкотишів фабрики огрудкування у виробництві: Підготовка руд, збагачення, окускування, випалювання руд і нерудних копалин, що передбачено Списком №1, розділ II, п.2а-3в, затвердженого постановою КМУ №36 від 16.01.2003 р., з 16.01.2003 р. по 10.06.2011 р. - машиністом конвеєра дільниці випалювання обкотиші фабрики огрудкування. Повний робочий день була зайнята у технологічному процесі випалювання рудних копалин, ш містять у пилу 2% і більше кристалічного (вільного) двоокису кремнію. За період роботи з 03.02.2000 р. по 31.12.2003 р. стаж пільгової роботи за Списком складає 3 роки, 10 місяців, 27 днів. За даними обліку робочого часу стаж пільгової роботи за Списком № 1 становить : за 2004 р. - 12 місяців, за 2005 р. - 12 місяців, за 2006 р. - 12 місяців, за 2007 р. - 12 місяців, за 2008 р. 12 місяців, за 2009 р. - 12 місяців, за 2010 р. - 11 місяців, 28 днів, за 2011 р. - 5 місяців. Підстава: Особова картка, особові рахунки, атестація робочих місць з умов праці наказ №3 від 26.03.1999 р., лист № 003/07-1-13 від 19.01.2004 р. на продовження терміну дії наказу про атестацію робочих місць, наказ №553 від 25.03.2005 р., лист від 24.03.2010 р. №003/01-91 «Про продовження терміну дії раніше проведеної атестації робочих місць за умовами праці», наказ №1003 від 30.06.2010 р., технологічний процес роботи цеху, довідка цеху.

Також, в матеріалах справи міститься витяг з наказу №302 від 26.03.1999 р. по комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті», витяг з наказу №553 від 25.03.2005 р. по комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті», витяг з наказу №1003 від 30.06.2010 р. по комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті» за посадою «машиніст конвеєра», що підтверджує право на пенсію ПКМУ №773 від 15.11.1994 р. по Списку №1, розділ II, п.1020100а-1753г, ПКМУ №36 від 16.01.2003 р. по Списку №1, розділ II, п.2а-3в.

17 квітня 2023 року позивачка звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з моменту її звернення, тобто з 29.10.2021 р. зарахувавши до її пільгового стажу за Списком № 1 всі періоди трудової діяльності відповідно до трудової книжки, в тому числі періоди роботи з 01.07.2004 р. по 24.03.2005 р. та з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р.

Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області листом від 15.05.2023 р. повідомило, що згідно наданих до заяви про призначення пенсії від 29.10.2021 р. документів, її загальний страховий стаж складає 38 років 10 місяців 28 днів (зарахований по 30.06.2021 р.), з них пільговий стаж за Списком № 1 - 9 років 10 місяців 9 днів. Оскільки, на дату звернення вона не досягла 50-річного віку, було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії (рішення про відмову № 79 від 02.11.2021 р.). Крім того, зазначили, що за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 30.11.2004 р. сплата за неї страхових внесків по ПАТ Центральний гірничо-збагачувальний комбінат відсутня. Пільговий стаж роботи за Списком № 1 підтверджено довідкою № 327 від 10.08.2021 р., яка видана ПАТ Центральний гірничо-збагачувальний комбінат, за період роботи з 03.02.2000 р. по 10.06.2011 р. Результати атестації робочих місць за умовами праці на ПАТ Центральний гірничо-збагачувальний комбінат, затверджені наказами від 26.03.1999 р. №302, від 25.03.2005 р. № 553, від 30.06.2010 р. № 1003. Зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р. немає підстав, оскільки це періоди роботи між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць.

Не погоджуючись з спірним рішенням відповідача та не зарахуванням спірних періодів роботи, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Водночас, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

З 01.01.2004 року цим законом є Закон №1058, який був прийнятий на зміну положенням Закону №1788.

Отже, оскільки і Закон №1058, і Закон № 1788 регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону №1058 як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону №1788 підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058.

За приписами пункту «а» частини першої статті 13 Закону №1788 (в редакції до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, далі - Закону №213) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Приписи пункту «а» частини першої статті 13 Закону №1788 (в редакції зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ) обумовлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

- 45 років - по 31 березня 1970 року включно;

- 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

- 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

- 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

- 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

- 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

- 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

- 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

- 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

- 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

- 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Отже, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148 від 03.10.2017 року (далі по тексту - Закон №2148), внесено зміни до тексту Закону №1058 зокрема вказаний закон доповнено статтею 114, згідно з частиною першою якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 у редакції Закону №2148 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

- 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно;

- 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

- 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

- 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

- 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

- 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

- 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

- 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

- 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

- 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

- 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом «а» статті 13 Закону №1788 у редакції Закону №213 та пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 у редакції Закону № 2148.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Частиною другою резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду обумовлено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Крім того, частиною третьою вказаного рішення обумовлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам…».

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення), одночасно Конституційний Суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788 з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788 з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058 - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.11.2021 року за результатами перегляду зразкової справи №360/3611/20, дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.

Вирішуючи спір, суд доходить висновку, що у межах спірних правовідносин слід віддати перевагу у правозастосуванні найбільш сприятливому для позивача закону, а саме положенням пункту «а» статті 13 Закону №1788-XII в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.

Такий висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2021 року у зразковій справі №360/3611/20. В даному судовому рішенні Суд вказав на наявність колізії між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Суд зазначав, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України). У цьому випадку, за висновками Суду, застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням свого правового висновку, викладеного в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56), зауважила, що застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

За вказаних обставин, такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та № 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивачки є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 45 років.

Як встановлено судом, позивачка на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла 47 річного віку та мала загальний страховий стаж - 38 років 10 місяців 28 днів, з них пільговий стаж 09 років 10 місяць 10 днів, а, отже, відмова Головного управління ПФУ в Запорізькій області в призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на недосягнення нею 50-річного пенсійного віку, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-ІV, є протиправною.

Отже, спірним у питанні наявності у позивачки права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення нею необхідного віку, який би давав їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1/-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відтак, позивачка, яка на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, досягла 45 річного віку, мала необхідний стаж роботи (у тому числі пільговий стаж за Списком № 1), мала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач по суті не заперечує наявність у позивача необхідного страхового та пільгового стажу.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р., суд зважає на таке.

В обґрунтування відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи відповідачі зазначили, що до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р., оскільки ці періоди між закінченням терміну дії результатів атестації робочих місць.

Суд вважає за необхідне зазначити, що порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації №41), відповідно до яких основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У пункті 4.5 зазначеного Порядку якщо ж атестація з 21.08.92 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Отже, у період роботи до 21.08.1992 р. атестація не потрібна була.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а зазначила: на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд встановив, що матеріали справи містять витяг з наказу №302 від 26.03.1999 р. по комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті», витяг з наказу №553 від 25.03.2005 р. по комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті», витяг з наказу №1003 від 30.06.2010 р. по комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті» за посадою «машиніст конвеєра», що підтверджує право на пенсію ПКМУ №773 від 15.11.1994 р. по Списку №1, розділ II, п.1020100а-1753г, ПКМУ №36 від 16.01.2003 р. по Списку №1, розділ II, п.2а-3в.

Таким чином, період роботи позивачки з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р. має бути зарахований до пільгового стажу за Списком №1, оскільки, як зазначено вище, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Щодо зарахування до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 30.11.2004 р., суд зазначає таке.

В обґрунтування відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи відповідачі зазначили, що з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 30.11.2004 р. відсутня сплата страхових внесків по ПАТ Центральний гірничо-збагачувальний комбінат.

При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), від 23 березня 2020 року у справі №535/1031/16-а, відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявність заборгованості роботодавця перед Пенсійним фондом України по страховим внескам не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивачу до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працювала застрахована особа.

За таких обставин, суд дійшов висновку про невідповідність дій пенсійного органу щодо не врахування спірного періоду до стажу роботи позивача критеріям правомірності дій суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України.

Щодо належного відповідача, суд зазначає таке.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону № 1058-IV).

За приписами частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.3 Порядку № 22-1:

- заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб;

- заява про призначення пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за № 991/27436;

- заява про призначення пенсії може подаватись представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно із пунктом 1.8 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено:

- рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи;

- рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

За приписами пункту 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Вищевказане свідчить про те, що розгляд документів та безпосередньо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії розглядає пенсійний орган за принципом екстериторіальності. Тобто, не за місцем проживання/реєстрації пенсіонера.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивачки здійснювало Головне управління ПФУ в Запорізькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

Отже, належним відповідачем є Головне управління ПФУ в Запорізькій області.

У зв`язку із наведеним, відсутні підстави для задоволення позову в частині позовних вимог до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Так, позивачка просить призначити їй пенсію, з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 29.10.2021 р.

Оскільки позивач досягла пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (45 років), 21.08.2019 р., а із заявою про призначення пенсії звернулася 21.08.2023 р., тобто в не межах трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, а тому пенсія має бути призначена саме з дати звернення з відповідною заявою 21.08.2023 р.

Той факт, що позивачка оскаржує незарахування стажу, понад необхідного для призначення пенсії не впливає на можливість задоволення позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію, оскільки в оскаржуваному рішенні встановлено наявність стажу, який є достатнім для призначення пенсії.

Відтак, наявні достатні підстави та стаж для призначення пенсії, незалежно від того, чи зараховано стаж, який є предметом оскарження у цій справі.

З урахуванням викладеного, враховуючи підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами, суд вважає, що позов належить задовольнити частково.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ПФУ в Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп.Соборний, буд.158б, м.Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.11.2021 р. № 79.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп.Соборний, буд.158б, м.Запоріжжя, 69057, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 01.07.2004 р. по 01.07.2004 р., з 01.12.2004 р. по 24.03.2005 р., з 25.03.2010 р. по 29.06.2010 р. та до загального стажу періоди роботи з 01.01.2004 р. по 28.02.2004 р., з 02.03.2004 р. по 30.06.2004 р., з 02.07.2004 р. по 30.11.2004 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп.Соборний, буд.158б, м.Запоріжжя, 69057, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 29.10.2021 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп.Соборний, буд.158б, м.Запоріжжя, 69057, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко