Справа № 560/17952/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17952/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

20 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.05.2023 №90 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.08.2023 № 90 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11.05.1985 по 25.03.1998 року в управлінні торгівлі Шепетівського міськвиконкому та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 14.05.2023.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 13.05.2023 року ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 60 років.

16.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи страховий стаж понад 22 роки

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.05.2023 року №90 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Відмовляючи в призначенні пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області вказало, що позивачка не має достатнього страхового стажу, повідомлено про те, що страховий стаж останньої становить 20 років 11 місяців 14 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 11.05.1985 по 25.03.1998, оскільки дата звільнення з роботи не відповідає даті наказу про звільнення з роботи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.08.2023 року № 90 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком, про, що було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.08.2023.

Згідно зазначеного рішення відповідач вказав, що позивачка не має достатнього страхового стажу, а саме 30 років, повідомлено про те, що страховий стаж останньої становить 27 років 6 місяців 10 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 11.05.1985 по 25.03.1998, оскільки дата звільнення з роботи не відповідає даті наказу про звільнення з роботи, а також період підприємницької діяльності з 01.01.2014 по 31.12.2014 та з 01.04.2022 по 31.07.2023, оскільки відсутня інформація про сплату внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

ОСОБА_1 вважає, що такі рішення відповідачів є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Суд встановив, що позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому має достатній вік в 60 років станом на момент звернення до відповідача з заявою на призначення пенсії за віком.

Позивачка 07.08.2023 звернулась до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, враховуючи ст. 26 Закону № 1058-IV.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.08.2023 року № 90 позивачці відмовлено в призначені пенсії за віком, за відсутності страхового стажу 30 років.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 20.08.1981 року позивачка в період 11.05.1985 по 25.03.1998 року працювала в управлінні торгівлі Шепетівського міськвиконкому (було перейменовано та реорганізовано).

Вказані записи виконані без перекреслень, дати наказів не містять виправлень. Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності, і завірені печаткою роботодавця.

Підставою для не зарахування вказаного періоду до страхового стажу слугувало невідповідність дати звільнення позивача та дати наказу, на підставі якого її було звільнено.

В даному випадку суд вірно звернув увагу, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Разом з тим, судом встановлено, що у трудовій книжці позивачки містяться відомості про спірні періоди роботи, які також закріплені відповідними печатками роботодавців.

При цьому, посилання відповідача на невідповідність дати звільнення та дати наказу про звільнення у трудовій книжці є безпідставним, оскільки основним документом, що підтверджує трудовий стаж є саме трудова книжка.

Посилання відповідача на неточності в заповненні трудової книжки позивача є також безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладена правова позиція, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.05.2023 №90 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 90 від 14.08.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, є протиправними та підлягають скасуванню. Тому необхідно зобов"язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи з 11.05.1985 по 25.03.1998 року в управлінні торгівлі Шепетівського міськвиконкому.

Також, оскільки вказаний вище період роботи позивачки підлягає зарахуванню до загального страхового стажу, відтак сукупний спеціальний стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком, складає понад 30 років, тобто є достатнім для призначення пенсії позивачці за віком, передбаченої ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи наведене, наявні всі підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області призначити пенсію за віком позивачці згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 14.05.2023.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року, в межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.