Справа № 620/8916/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8916/22 Головуючий у І інстанції - Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Бужак Н.П., Костюк Л.О.,

при секретарі: Руденко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» про стягнення суми податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДПС у Чернігівській області звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+», в якій просило стягнути в дохід бюджету з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» (), що обслуговують такого платника податків, кошти в сумі 592 112,84 грн (п`ятсот дев`яносто дві тисячі сто дванадцять грн 84 коп.) для погашення податкового боргу з ПДВ на бюджетний рахунок отримувача UA0025001, отримувач - ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл/14060100, код отримувача 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року позов задоволено повністю.

Стягнуто в дохід бюджету з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» (), що обслуговують такого платника податків, кошти в сумі 592 112,84 грн (п`ятсот дев`яносто дві тисячі сто дванадцять грн 84 коп.) для погашення податкового боргу з ПДВ на бюджетний рахунок отримувача UA0025001, отримувач - ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл/14060100, код отримувача 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» - задоволено частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року - скасовано.

Ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» про стягнення суми податкового боргу задоволено частково.

Стягнуто в державний бюджет з Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» (), що обслуговують такого платника податків, кошти в сумі 310 936,84 грн (триста десять тисяч дев`ятсот тридцять шість грн 84 коп.), для погашення податкового боргу з податку на додану вартість на бюджетний рахунок отримувача UA0025001, отримувач - ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл/14060100, код отримувача 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою про розстрочення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 620/8916/22, в якій просило розстрочити виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 620/8916/22 про стягнення податкового боргу в сумі 310 936,84 грн (триста десять тисяч дев`ятсот тридцять шість грн 84 коп.) на 6 місяців з дня постановлення ухвали шляхом сплати коштів у сумі 51 822,80 грн щомісяця зі сплатою першого платежу у сумі 51 822,84 грн до 31 грудня 2023 року.

Свою заяву мотивувало тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» не в змозі одночасно і у повному обсязі виконати рішення суду без настання негативних наслідків для роботи Підприємства, а виконання рішення суду відповідно до встановленого судом графіка дасть можливість виконати рішення суду без зупинення його діяльності. Також вказано, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України відбулось знищення та пошкодження майна, переданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтрансавтострой» в користування Товариству з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+», у зв`язку з чим ним було витрачено грошові кошти на приведення в належний стан майна, яке було пошкоджено, щоб мати можливість використовувати його у господарській діяльності.

Ухвалою Чернігвського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким розстрочити виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, та посилається на порушення останнім норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у заяві про розстрочення виконання рішення суду, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+», в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників Сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» про розстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів на підтвердження пошкодження власного майна Товариства внаслідок воєнних дій на території Чернігівської області та понесення витрат, пов`язаних з його відновленням, а також доказів понесення витрат на відновлення майна, переданого в користування Відповідачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтрансавтострой», зокрема докази існування відповідних домовленостей з власником майна про взяття на себе Відповідачем тягарю по відновленню майна, яке перебуває у його користуванні.

Також суду першої інстанції не надано жодних доказів на підтвердження відсутності у Відповідача коштів на сплату податкового боргу.

Надані оборотно-сальдові відомості та квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних на підтвердження заборгованості контрагентів Відповідача не є тими документами, що можуть підтвердити відсутність в останнього коштів.

При цьому, Відповідачем не надано жодних доказів на вчинення дій щодо оскарження дій податкового органу про зупинення реєстрації податкових накладних.

Судом першої інстанції вказано, що тяжке фінансове становище не є винятковим випадком, що давало б суду правові підстави для розстрочення виконання рішення.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції вважав, що Заявником не доведено винятковості зазначених випадків та не підтверджено їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення відповідними доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання відстрочення виконання судового рішення регульовано статтею 378 КАС України.

За приписами частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до частини 3 статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частиною 4 статті 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 06 грудня 2019 року у справі № 2а/0570/6531/2011, відстрочення в розумінні зазначеної норми закону є відкладенням чи перенесенням дати виконання рішення на новий строк, який визначається адміністративним судом, та допускається у виняткових випадках, залежно від обставин справи. Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2020 року у справі № 819/150/17.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року, зокрема стягнуто в державний бюджет з Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» (), що обслуговують такого платника податків, кошти в сумі 310 936,84 грн (триста десять тисяч дев`ятсот тридцять шість грн 84 коп.), для погашення податкового боргу з податку на додану вартість на бюджетний рахунок отримувача UA0025001, отримувач - ГУК у Черніг.обл/Чернігів.обл/14060100, код отримувача 37972475, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Таким чином, в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що основною обставиною, що ускладнює виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного від 24 жовтня 2023 року є відсутність коштів у розмірі, необхідному для одноразового його повного виконання, тому списання коштів до нульового балансу призведе до повного зупинення діяльності та можливого банкрутства Підприємства.

Проте, Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження відсутності в останнього коштів на сплату податкового боргу.

Також Заявником зазначено, що заборгованість із податку на додану вартість виникла у Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» внаслідок неправомірних та безпідставних дій Головного управління ДПС у Чернігівській області, а саме внаслідок нереєстрації податкових накладних Товариства.

Проте, Відповідачем не надано будь-яких доказів на вчинення дій щодо оскарження дій податкового органу про зупинення реєстрації податкових накладних.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відсутність у платника податків коштів, достатніх для погашення податкового боргу (тяжке фінансове становище), нереєстрація податкових накладних Відповідача, не є тими виключними підставами (непереборними обставинами), з якими законодавство пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення.

Відповідачем в апеляційній скарзі також зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтрансавтострой» передало в користування Відповідачу офісне приміщення та територію автопарку для розміщення автомобілів.

Внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України відбулось знищення та пошкодження майна, яке знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Новий Білоус, вул. Квітнева, 21 та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтрансавтострой».

Відповідачем витрачено грошові кошти на приведення в належний стан майна, яке було пошкоджено, щоб мати можливість продовжувати використовувати його у власній господарській діяльності.

Також, Відповідачем витрачено власні грошові кошти на відновлення транспортних засобів, які перебували у його оренді з метою їх відновлення та продовження надання послуг з перевезень вантажу.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що Відповідачем не надано доказів понесення витрат на відновлення майна, переданого в користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтрансавтострой».

Крім того, за доводами Відповідача, він не має можливості сплатити податковий борг зв`язку з відсутністю коштів, в той же час витрачає грошові кошти на поновлення майна, яке навіть не знаходиться в його власності.

Більш того, Товариство з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» в заяві про розстрочення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 620/8916/22 просило розстрочити виконання вищевказаної постанови про стягнення податкового боргу в сумі 310 936,84 грн на 6 місяців з дня постановлення ухвали шляхом сплати коштів у сумі 51 822,80 грн щомісяця зі сплатою першого платежу у сумі 51 822,84 грн до 31 грудня 2023 року.

Разом з тим, Відповідач з урахуванням самостійно визначеного періоду розстрочення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 620/8916/22 станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції мав сплатити половину суми податкового боргу, проте будь-які докази сплати ані першого платежу у сумі 51 822,84 грн, ані інших платежів, Відповідачем не надано та в матеріалах даної адміністративної справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 620/8916/22, оскільки Заявником не доведено винятковості зазначених вище випадків та не підтверджено відповідними доказами їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІД Чернігів+» залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Л.О. Костюк

Повний текст складено 21.03.2024 року.