Справа № 158/905/24
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/905/24
Провадження № 2-а/0158/20/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
при секретарі Квач Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом Управління державної міграційної служби України в Житомирській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення ідентифікації (документування) та забезпечення примусового видворення за межі території України,-
в с т а н о в и в :
22 березня 2024р. позивач Управління державної міграційної служби України в Житомирській області, в особі його представника Юхимчук О.М. звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення ідентифікації (документування) та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 жовтня 2023р. Управлінням державної міграційної служби України в Житомирській області прийнято рішення про примусове видворення громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України в країну громадянської належності та відповідно до акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, 02.10.2023р. відповідача по справі ОСОБА_1 поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.10.2023р. затримано громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації (документування) та забезпечення примусового видворення, терміном на 6 (шість) місяців.

Для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду про примусове видворення позивачем було вжито всіх заходів. Однак, у зв`язку з тим, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ рф на території України припинена, представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, що унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння в ідентифікації особи та документування громадян росії.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.02.2024р. №0777.5/67-24 повідомлено, що відповідач по справі громадянин російської федерації ОСОБА_1 відмовився співпрацювати з органами Державної міграційної служби та не заповнив опитувальний лист, інформації необхідної для його ідентифікації не надав, повертатись до країни походження не бажає. Із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України до компетентних органів не звертався.

Станом на час звернення до суду з даним адміністративним позовом у відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 відсутні будь які чинні документи, які б надавали йому право на проживання в Україні, а оскільки отримати інформацію з країни громадянської належності відповідача по справі ОСОБА_1 з метою подальшого оформлення документів необхідних для його виїзду наразі неможливо, просить суд продовжити строк затримання відповідача по справі з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 місяців.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог, просив розгляд даної адміністративної справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо продовження строку його затримання строком на 6-ть місяців.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі - Закон № 3773-VI).

Частиною першою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною першою статті 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви, поданої органом охорони державного кордону, до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Так судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.10.2023р. ухвалено відповідача по справі громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати з метою ідентифікації (документування) та забезпечення примусового видворення, терміном на 6 (шість) місяців (а.с. 10-12).

Для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду, впродовж визначеного судом терміну, позивачем вживались заходи щодо ідентифікації відповідача по справі, з останнім проводились бесіди та опитування в ході яких ОСОБА_1 інформації щодо його ідентифікації не надав при цьому зазначав, що бажання повертатись до країни походження не має, опитувальний лист не заповнив, інформації необхідної для його ідентифікації не надав, а паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_1 від 20.06.2012р. втратив свою чинність (а.с. 26-27, 31-35, 37).

Згідно з частинами 11-13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Частина тринадцята статті 289 КАС України встановлює, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

При цьому на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання регламентовано Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, яка затверджена спільним наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року (далі Інструкція).

Зі змісту пункту 1 розділу VI Інструкції видно, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Судом також встановлено, що дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ держави-агресора на території України припинена, представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, що унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни-агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень.

Як встановлено судом та досліджено з доданих до матеріалів даної адміністративної справи доказів, відповідач по справі ОСОБА_1 в ході проведення з ним опитувань та бесід інформації необхідної щодо його ідентифікації не надає; бажання повертатись до країни походження не виявляє, доказів його звернення із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України до компетентних органів та прийняття даним органом на підставі звернення відповідного рішення не надав (а.с. 20).

Таким чином, наведене свідчить про те, що позивачем вживалися організаційні заходи для ідентифікації особи відповідача, які не дали бажаних результатів та зумовили необхідність подальшого його затримання із вказаною метою для виконання в подальшому рішення про його примусове видворення за межі території України.

Судом встановлено, що без належної ідентифікації особи відповідача та виготовлення необхідних виїзних документів фактично є неможливим перетин ним державного кордону України.

Крім того судом встановлено, що вимоги позивача викладені у позові не порушують максимального строку затримання іноземців та осіб без громадянства у ПТПІ, встановленого частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та частиною 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Таким чином, зважаючи, що особу відповідача станом на день подання позову до суду не ідентифіковано в установленому законом порядку, позивачем вживалися організаційні заходи для ідентифікації, відповідач вчинив порушення законодавства України, враховуючи воєнний стан в Україні, суд вважає, що наявні правові підстави для продовження строку затримання відповідача по справі - громадянина російської федерації ОСОБА_1 на строк достатній для вжиття заходів щодо його ідентифікації та забезпечення примусового видворення, який не може перевищувати 6 місяців.

Керуючись ст. ст. 4,9,16,29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 289 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк достатній для вжиття заходів щодо його ідентифікації але не більше як на 6 (шість) місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач Управління Державної міграційної служби в Житомирській області (10005, м. Житомир, вул. Чуднівська, 105; );

представник позивача Юхимчук Олена Миколаївна, діє на підставі довіреності від 18.11.2021р. та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

відповідач громадянин громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду Поліщук С.В.