Справа № 280/7225/22
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2023 року м. Дніпросправа № 280/7225/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Третього апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року в адміністративній справі №280/7225/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиданні відповідного наказу та нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260;

стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік в сумі 43 669 (сорок три тисячі шістсот шістдесят дев`ять) гривень 68 коп.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що є військовослужбовцем Збройних Сил України. Вказує, що відповідно до свідоцтва про хворобу №358, 02 вересня 2022 року госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 за направленням командира військової частини НОМЕР_1 №30 від 26.08.2022 було проведено медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення придатності до військової служби позивача. Постановою ВЛК було визначено, що: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби». Також вказує, що 14 листопада 2022 року позивачу було встановлено 3 групу інвалідності у зв`зку із хворобою, що пов`язана із захистом Батьківщини що підтверджується посвідченням про інвалідність та довідкою до акта огляду МСЕК. Зазначає, що сумарний період перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок захворювань, які пов`язані з проходженням військової служби, становить 45 днів. Посилається на те, що звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив надати йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення на лікування, на підставі довідок про перебування на лікуванні та довідки ВЛК, які наявні у відповідача. Зазначає, що 05 жовтня 2022 року відповідачем було надано відповідь, якою командування військової частини НОМЕР_1 погодилось про наявність підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі одного окладу за військовим званням, однак станом на 28 грудня 2022 року жодних коштів на розрахунковий рахунок позивача від відповідача не надходило. Вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення. Просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік у розмірі місячного грошового забезпечення. В іншій частині позовних вимог, - відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.03.2022 року прийнято на військову службу солдата ОСОБА_1 , на посаду кулеметника відділення снайперів зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.09.2022 №173 солдата ОСОБА_1 , кулеметника відділення снайперів зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , відповідно до ч. 4 ст. 2 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнено з військової служби за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), що підтверджується свідоцтвом про хворобу №358 від 02.09.2022.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №358, 02 вересня 2022 року госпітальною військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_2 за направленням командира військової частини НОМЕР_1 №30 від 26.08.2022 року було проведено медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення придатності до військової служби позивача. Постановою ВЛК було визначено, що: «Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби ».

14.11.2022 позивачу було встановлено 3 групу інвалідності у зв`зку із хворобою, що пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК.

20.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив надати йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення на лікування, на підставі довідок про перебування на лікуванні та довідки ВЛК.

05.10.2022 відповідачем було надано відповідь, в якій вказано, що надані позивачем документи та документи, що містяться в матеріалах особової справи свідчать, що з 13.05.2022 по 27.05.2022 позивач перебував на обстеженні та лікуванні, а довідкою ВЛК від 27.05.2022 йому було надано відпустку строком 30 днів, що свідчить про наявність підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі одною окладу за військовим званням, у зв`язку з чим відповідне нарахування буде включено в наказ про виплати.

Однак, виплата на час звернення так і не була проведена.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо здійснення нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі по тексту - Закон №2232-XII).

Згідно з ч.4 ст.2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною 2 ст.9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацами 1,2 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 704 від 30.08.2017 з урахуванням змін, внесених Постановами КМ № 1052 від 27.12.2017, № 103 від 21.02.2018) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.33.1, 33.2 Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної з 01 березня 2018 року, далі Постанова №704) передбачає, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.1, 7 і 9 Розділу XXIV. Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань Наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (чинної з 20 липня 2018 року) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Згідно свідоцтва про хворобу № 358, 02.09.2022 госпітальна ВЛК військової частини НОМЕР_3 за направленням командира військової частини НОМЕР_1 № 30 від 26.08.2022 ВЛК провела медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: Неспецифічний виразковий коліт, важка форма, часто рецидивуючий.Перебіг зі значними порушеннями функцій. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Хронічний панкреатит, нестійка ремісія, без порушення функції. НЦД по Гіпертонічному типу. СН 0 ст. Ангіопатія сітківки. Міопія в 1,0 Д обох очей. Викривлення носової перетинки без порушення носового дихання. Захворювання не пов`язані з проходженням військової служби.

В матеріалах справи містяться копії виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22.07.2022 № 1184, відповідно до якої позивач, у період з 16.07.2022 по 22.07.2022 перебував у стаціонарі; копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.08.2022 №1254, відповідно до якої позивач у період з 23.07.2022 по 01.08.2022 перебував у стаціонарі терапевтичного відділення; копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5286, № 9211, №5683 відповідно до яких позивач у період з 13.05.2022 по 23.05.2022, 11.08.2022 по 24.08.2022, з 24.052022 по 27.05.2022 перебував у стаціонарі. Крім того, військовою частиною у листі від 05.10.2022 підтверджено, що 27.05.2022 позивачу було надано відпустку строком 30 днів.

14 листопада 2022 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку із хворобою, що пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджуються довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №154782 від 14.11.2022.

Тобто, у позивача наявна обставина - безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з захистом Батьківщини.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог у частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 -залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 року в адміністративній справі №280/7225/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов