Справа № 240/26989/23
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду

21 березня 2024 року м. Житомир Справа № 240/26989/23

Категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо судового контролю за виконанням рішення суду від 14 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

установив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) щодо розгляду заяв від 11 квітня 2023 року та 04 липня 2023 року та зобов`язання їх розглянути, а також про визнання протиправними дій щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з 01 січня 2016 року по день фактичного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі № 240/3120/19 (травень 2021 року) та зобов`язання вчинити відповідні дії. Також просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення та постановити окрему ухвалу.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо надання неповної відповіді на заяви ОСОБА_1 від 11 квітня 2023 року та 04 липня 2023 року, зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 11 квітня 2023 року та 04 липня 2023 року та надати відповідь, із урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням ГУ ПФУ в Житомирській області рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року, оскільки відповіді відповідача він не отримував.

До суду надійшли заперечення на заяву, в яких відповідач просить залишити її без задоволення, оскільки на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі №240/26989/23 повторно розглянуті звернення позивача від 11 квітня 2023 року (вхідний № 14778/В0600-23 від 11 квітня 2023 року) та від 04 липня 2023 року (вхідний № 25753/В-0600-23 від 04.07.2023) щодо перерахунку пенсії за рішенням суду, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і 14 грудня 2023 року за № 0600-0203-8/131833 було направлено відповідь позивачу. Також зазначає, що до відповіді було додано розрахунок суму компенсації.

20 березня 2024 року відповідач подав належну копію листа від 12 грудня 2023 року за № 0600-0203-8/131833.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 1 підпункт 3.2 пункту 3, абзацу 2 пункту 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).

Окрім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти росії» від 07 травня 2002 року, «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року, «Шаренок проти України» від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02 від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine) №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частинами 2 та 3 цієї правової норми за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина до Державного бюджету України.

Кодекс адміністративного судочинства України спрямовує правосуддя в адміністративних справах саме на забезпечення реалізації права особи на ефективний судовий захист, створюючи судам всі необхідні механізми для гарантування цього.

Суд уважає за доцільне звернути увагу на положення пунктів 53 55 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи "Щодо якості судових рішень", які передбачають, що згідно з тлумаченням Європейського суду з прав людини право на справедливий суд, зафіксоване в статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), означає те, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу; Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту; рішення повинно бути сформульоване таким чином, щоб його можна було втілити в життя; нечітке рішення, яке можна тлумачити по-різному, підриває ефективність та надійність судового процесу.

Відтак, з метою виконання завдання адміністративного судочинства, передбаченого частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо ефективного поновлення прав та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, саме на суд покладено обов`язок ухвалення рішення, яке відновить права такої особи у сфері публічно-правових відносин від порушень.

Відповідно до частини 1 статті 2 та частини 4 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, частина 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що судовий контроль це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такого рішення суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що Кодексом адміністративного судочинства України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Відповідач на підтвердження виконання рішення суду від 14 листопада 2023 року надав суду копію листа від 12 грудня 2023 року за № 0600-0203-8/131833 "на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 у справі 240/26989/23". На підтвердження надсилання указаного листа відповідач надав реєстр відправлених листів №5182 від 14 грудня 2023 року.

Разом з тим, суд до уваги указаний доказ не приймає, оскільки відправлення простої кореспонденції здійснює працівник поданням відправлення до пересилання у поштове відділення або опусканням простого листа до поштової скриньки без чекового підтвердження. Отже, на указаному реєстрі відсутня відмітка працівника поштового зв`язку про його прийняття, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у фактичному направленні листа засобами поштового зв`язку позивачу.

Ураховуючи, що матеріали справи не містять доказів виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року по справі №240/26989/23, яке набрало законної сили, при цьому відповідачем до суду таких доказів також не надано, суд уважає за можливе задовольнити заяву позивача та зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області подати звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі №240/26989/23 у 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Отже, заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 243, 294, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року по справі №240/26989/23 задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області подати у 15-денний строк з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року у справі №240/26989/23.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дати її постановлення.

Суддя Окис Т.О.