Справа № 528/265/24
Суддя: Вітківський М. О.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Гребінківський районний суд Полтавської області
_______________________________________________________________ 528/265/24
УХВАЛА

Іменем України

21.03.2024 м. Гребінка

21 березня 2024 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Вітківський М.О., вирішуючи питання про відкриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПП Національної поліції України Департаменту патрульної поліції управління безпеки дорожнього руху Томилко Катерини Василівни, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

20 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить поновити їй строк для оскарження постанови, визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії 4 АВ №04907527 від 16.02.2024 року про накладення на неї адміністративного штрафу в розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 300 КУпАП. Крім того стягнути з відповідача попередньо сплачений судовий збір в сумі 605,80 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам КАС України.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею 160, 161Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленими статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вимоги до позовної заяви та доданих до неї документів визначені у ст.160 і 161цьогоКодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст.46 КАС України передбачено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач, а з огляду на ч. 4 цієї статті відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 та ч. 2 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначаються ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, а також на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Згідно пункту 8 частини 1статті 23 Закону №580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У силу ч. ч. 1-2 статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Таким чином, за приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч. 1ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1ст.13 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1ст.15 ЗУ "Про Національну поліцію").

Відповідно до ч. 1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящій орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

З огляду на викладене, оскільки інспектор ДПП Національної поліції України Департаменту патрульної поліції управління безпеки дорожнього руху ОСОБА_2 є посадовою особою відповідного органу, який діє не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції, поліцейський, не може виступати відповідачем у справі за даним адміністративним позовом, суд зазначає, що належним відповідачем може бути лише орган Національної поліції, від імені якого діяв співробітник поліції, і який є юридичною особою.

Виходячи з викладеного та з урахуванням вказаних норм законодавства, позивачу слід визначитися з належним відповідачем у справі.

Крім того, позивач як на підставу поновлення їй строку для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом посилається, на те що оскаржувальна постанова нею отримана 11.03.2024 року, разом з цим будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин не додає.

Крім того, в прохальній частині позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії 4 АВ №04907527 від 16.02.2024 року про накладення на неї адміністративного штрафу в розмірі 680,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 300 КУпАП, однак як вбачається з оскаржувальної постанови її було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, з огляду на це позовні вимоги підлягають уточненню.

Згідно з положеннями частини першої, третьої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями160,161цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, вважаю, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.160,161 КАС України і без усунення вказаних недоліків не може бути прийнята до розгляду у суді, а тому на підставі ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 7, 160-161, 168-169, 248, 379 КАС України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПП Національної поліції України Департаменту патрульної поліції управління безпеки дорожнього руху Томилко Катерини Василівни, про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали 7 /сім/ днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог суду позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1605

Суддя М. О. Вітківський