Справа № 380/30022/23
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.10.2023 року №11 щодо відмови зарахувати позивачеві період роботи з 01.08.1986 року по 31.08.2023 року на посаді викладача мистецької школи Рава-Руської музичної школи ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що дає право на пенсію за вислугу років передбачених п.е ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачеві період роботи з 01.08.1986 року по 31.08.2023 року на посаді викладача мистецької школи Рава-Руської музичної школи (Рава-Руської музичної школи ім.Євгенії Зарицької), що дає право на пенсію за вислугу років передбачених п.е ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилається на те, що з 26.11.2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначила, що у період з 01.08.1986 року по 31.08.2023 року працювала на посаді викладача мистецької школи ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01.09.2023 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на пенсію за вислугу років. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.09.2023 року №11 позивача було переведено на пенсію за вислугу років з 01.09.2023 року відповідно до поданої нею заяви, проте рішенням цього ж органу від 31.10.2023 року №11 було замінено попереднє рішення та прийнято нове, яким відмовлено в задоволенні заяви про перехід на пенсію за вислугу років. Позивач з такими діями та рішенням відповідача не погоджується, оскільки Рава-Руська музична школи ім.Євгенії Зарицької і посада викладача в ній відповідають вимогам п.1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі - Перелік №909), а тому спірний період роботи в цьому закладі позашкільної освіти має бути зарахований до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення». Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

У встановлений судом строк від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що рішенням відповідача від 31.10.2023 року №11 відмовлено позивачеві у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку із відсутністю у неї необхідного спеціального стажу роботи 26 років 6 місяців станом на 10.10.2017 року. Зокрема, зазначила, що до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, не зараховано період з 01.08.1986 року по 10.10.2017 року 31 рік 02 місяці 10 днів роботу на посаді викладача мистецької школи Рава-Руської музичної школи (Рава-Руської музичної школи ім.Євгенії Зарицької з 28.08.2023 року), адже згідно Переліку №909 викладачі позашкільних навчальних закладів не користуються правом на призначення пенсії за вислугу років. Зважаючи на те, що посада, яку займала позивач, не передбачена Переліком №909, у Головного управління були відсутні підстави для врахування періоду роботи з 01.08.1986 року по 10.10.2017 року до спеціального страхового стажу. За наведених обставин, вважає, що оскаржуване рішення відповідача прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У встановлений судом строк від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що дії Головного управління є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України, а відтак вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою судді від 26.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням клопотання позивача справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 12.02.2024 року залучено до участі у справі співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , з 26.11.2014 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дослідженням записів у трудовій книжці від 08.08.1986 року серії НОМЕР_1 суд установив, що вона містить такі записи про роботу позивача, зокрема: у період з 01.08.1986 року до 31.08.2023 року позивач працювала на посаді викладача мистецької школи у Рава-Руській музичній школі (Рава-Руській музичній школі ім.Євгенії Зарицької з 28.08.2023 року).

01.09.2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію за вислугу років.

За принципом екстериторіальності її заява та додані документи розглядались та, відповідно, рішення приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

За результатами розгляду заяви та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення від 06.09.2023 року №11, згідно якого позивача було переведено на пенсію за вислугу років з 01.09.2023 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.10.2023 року №11 було замінено попереднє рішення від 06.09.2023 року №11 та прийнято нове, яким відмовлено в задоволенні заяви про перехід на пенсію за вислугу років. В оскаржуваному рішенні зазначено, що «…Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Постанова №909), викладачі позашкільних навчальних закладів не користуються правом на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до статуту Рава-Руської музичної школи ім.Євгенії Зарицької, даний заклад освіти є закладом позашкільної освіти сфери культури.

До спеціального стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, не зараховано період з 01.08.1986 року по 10.10.2017 року 31 рік 02 місяці 10 днів роботу на посаді викладача мистецької школи Рава-Руської музичної школи (Рава-Руської музичної школи ім.Євгенії Зарицької з 28.08.2023 року).

Враховуючи наведене вище, ОСОБА_1 не має права на пенсію за вислугу років.».

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням відповідача від 31.10.2023 року №11, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються, серед іншого, Законом України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту «е» ст.55 Закону №1788-ХІІ (тут і далі - у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 затверджено Перелік (з наступними змінами та доповненнями; далі Перелік №909), яким установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, зокрема: у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Згідно зі ст.28 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 року №2145-VIII, система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

Статтею 29 цього Закону встановлено, що структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Відповідно до п.6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 року №433 (далі Перелік №433), до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

У ст.1 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 року №1841-III наведено визначення таких термінів, серед іншого:

позашкільна освіта - сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти;

заклад позашкільної освіти - складова системи позашкільної освіти, яка надає знання, формуючи вміння та навички за інтересами, забезпечує потреби особистості у творчій самореалізації та інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток, підготовку до активної професійної та громадської діяльності, створює умови для соціального захисту та організації змістовного дозвілля відповідно до здібностей, обдарувань та стану здоров`я вихованців, учнів і слухачів;

мистецька школа - заклад спеціалізованої мистецької освіти: музична, художня, хореографічна, хорова, школа мистецтв тощо, який надає початкову мистецьку освіту.

За змістом ч.4 ст.21 Закону України «Про позашкільну освіту», право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963, посада викладача віднесена до педагогічних посад.

У постанові від 30.01.2019 року у справі №442/456/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків:

«… викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи викладачем та концертмейстером в дитячій музичній школі має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» ст.55 Закону №1788-ХІІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком №909».

Така ж позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 26.03.2019 року у справі №484/211/17 та від 23.01.2020 року у справі №756/9879/16-а.

З урахуванням вказаних висновків, та беручи до уваги встановлені обставини праці позивача на посаді викладача мистецької школи Рава-Руської музичної школи ім.Євгенії Зарицької у період з 01.08.1986 року до 31.08.2023 року, суд приходить висновку про наявність у позивача педагогічного стажу понад 37 років, необхідність зарахування вказаного періоду до спеціального стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та, як наслідок, про наявність у позивача права на отримання пенсії за вислугу років на підставі пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилання відповідача у відзиві на те, що посада викладача в позашкільних навчальних закладах не може бути зарахована до спеціального стажу, оскільки не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909, суд вважає необґрунтованими, оскільки постановою Кабінету Міністрів України №963 від 14.06.2000 року затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, відповідно до якого до посад педагогічних працівників належать, зокрема, викладачі всіх спеціальностей та концертмейстери.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відмовляючи позивачу у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років, діяло не на підставі та не у спосіб, визначені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим оскаржуване рішення від 31.10.2023 року №11 підлягає скасуванню.

Як наслідок, похідні позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачеві період роботи з 01.08.1986 року по 31.08.2023 року на посаді викладача мистецької школи Рава-Руської музичної школи (Рава-Руської музичної школи ім.Євгенії Зарицької з 28.08.2023 року) до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення», є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як особи, що приймала оскаржуване рішення.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх стягнення вирішуватиметься судом протягом п`яти днів після ухвалення цього судового рішення за умови подання відповідних доказів. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява, у відповідності до ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягатиме залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.10.2023 року №11 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) зарахувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) період роботи з 01.08.1986 року по 31.08.2023 року на посаді викладача мистецької школи Рава-Руської музичної школи (Рава-Руської музичної школи ім.Євгенії Зарицької з 28.08.2023 року) до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65012; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.