Справа № 600/2291/23-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2291/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

20 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про визнання протиправним та скасування рішень, оскарження дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) про визнання протиправним та скасування рішень, оскарження дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїм правом передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 січня 2024 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що відповідно до податкової інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, ОСОБА_2 (наразі ОСОБА_1 ), код РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована як фізична особа підприємець з 28.03.2005 р. взята та перебуває на обліку в податковому органі як платник ЄСВ.

Згідно довідки від 18.06.2019 р. №1483 про реєстрацію місця проживання особи вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована з 07.04.2015 р. по АДРЕСА_1 .

Матеріали справи містять свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_2 з 28.03.2005 р.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за позивачем зареєстровано право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно вимоги №Ф-24478-56У від 09.07.2021 р. (станом на 23.08.2022 р.) у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 37788,74 гривень.

До матеріалів справи також додано копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р. №Ф-24478-56 станом на 31.01.2021 р. зі сплати ЄСВ в сумі 37788,74 грн, яка надіслана позивачу за адресою « АДРЕСА_2 », однак лист повернувся з причин закінчення терміну зберігання.

Крім того, позивач надала суду копію вимоги від 09.07.2021 р. №Ф-24478-56 отриману на поданий запит, в якій визначено недоїмку з ЄСВ станом на 30.06.2021 р.

Матеріали справи містять лист Другого відділу ДВС у м. Чернівці від 05.09.2022 р. №47671/11 про відкриття виконавчого провадження від 05.09.2022 р., винесену при примусовому виконанні вимоги №Ф-24478-56 від 09.07.2021 р., що видав ГУ ДПС у Чернівецькій області. У вказаному листі зазначено адресу позивача « АДРЕСА_2 ».

05.09.2022 р. державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження ВП№69771547 з примусового виконання вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області №Ф-24478-56 від 09.07.2021 р.

Крім того, 05.09.2022 р. державним виконавцем прийнято постанови ВП№69771547: про стягнення виконавчого збору в сумі 3778,87 грн; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 210,50 грн; про арешт коштів боржника, а також про арешт коштів боржника від 05.12.2022 р.

23.03.2023 р. позивач звернулась до Другого відділу ДВС у м. Чернівці із заявою щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП№69771547 та отримання копії прийнятих постанов у виконавчому провадженні.

12.04.2023 р. позивач звернулась до Головного управління ДПС у Чернівецькій області із заявою щодо наявності заборгованості перед бюджетом та про отримання копії всіх вимог зі слати недоїмки з ЄСВ та інтегрованої картки платника податків.

Матеріали справи містять виписки з банківського рахунку позивача від 13.04.2023 р. за вересень, грудень 2022 р. та лютий березень 2023 року.

Також матеріли справи місять довідку про фінансовий стан для заповнення декларації позивача за період з 01.01.2017 р. по 01.08.2021 р., з 01.01.2022 р. по 25.04.2023 р., в якій зазначено, що за даний період грошові активи відсутні.

Матеріали справи містять довідку №171 від 29.07.2022 р., видану ОСОБА_1 про право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей.

Згідно довідки відділу №3 управління праці та соціального захисту населення ЧРВА від 25.04.2023 р. №1360 позивач перебувала на обліку та отримувала допомогу при народженні дитини з 01.07.2015 р. по 28.02.2018 р. у розмірі 860 гривень.

Також матеріли справи містять довідки Управління праці та соціального захисту населення відділу №3 м. Сторожинець про отримання у період з 2017 р. по 2021 р. соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Крім того, матеріали справи містять інформацію з облікової картки платника податків позивача в якій визначено, що станом на 31.12.2021 р. за позивачем рахується податковий борг в сумі 37788,74 гривень.

З огляду на викладені обставини, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд:

- визнати протиправною, такою, що не підлягає примусовому виконанню, і скасувати вимогу № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р.;

- зобов`язати ГУ ДПС у Чернівецькій області виключити з інтегрованої картки платника ОСОБА_1 заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування у розмірі 37788,44 грн;

- зобов`язати Другий відділ ДВС м. Чернівці закрити виконавче провадження №69771547 з виконання Вимоги №Ф-24478-56У від 09.07.2021 р.;

- зобов`язати Другий відділ ДВС м. Чернівці скасувати арешт та обтяження з майна позивача, вчинені головним державним виконавцем Горюк В.І. в межах ВП №69771547 з виконання Вимоги № Ф-24478-56 від 09.07.2021 р.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому провадженню №69771547, прийняту 05.09.2022 на виконання Вимоги № Ф-24478-56У від 09.07.2021 р.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення арешту на майно позивача, прийняту головним державним виконавцем Горюк В.І. на виконання Вимоги № Ф-24478-56 від 09.07.2021 р.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженні №69771547, прийняту 05.09.2022 р. на виконання Вимоги № Ф-24478-56 від 09.07.2021 р.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №69771547, прийняту 05.09.2022 р. на виконання Вимоги № Ф-24478-56 від 09.07.2021 р.;

- визнати протиправними дії Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо прийняття до виконання Вимоги № Ф-24478-56У;

- визнати протиправними дії Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо безпідставного накладення арешту на банківські рахунки позивача;

- визнати протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо не повернення стягувачу виконавчого документа;

- визнати протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо не надсилання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо не повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно позивача, вчинення інших виконавчих дій;

- визнати протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо ненадання позивачу встановленого законом строку для своєчасного виконання та/або оскарження вчинених на виконання Вимоги №Ф-24478-56У дій ДВС;

- визнати протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо не здійснення перевірки дійсної чинності податкової вимоги;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо формування 09.07.2021 р. Вимоги №Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) станом на 23.08.2022 р.;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо зазначення 23.08.2022 р., як дату набуття чинності Вимоги № Ф-24478-56У, сформованої 09.07.2021 р.;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо пред`явлення до примусового виконання Другому відділу ДВС м. Чернівці Вимоги №Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) після закінчення встановленого законом строку на пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Чернівецькій області щодо не здійснення процедури нарахування недоїмки у встановлені законом строки;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Чернівецькій області щодо не неналежного виконання встановлених законом обов`язків щодо узгодження Вимоги № Ф-24478-56У, не повідомлення позивача про наявність недоїмки та не направлення сформованої вимоги про сплату такої недоїмки позивачу у встановленому законом порядку і строки ;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Чернівецькій області щодо не вчинення дій щодо ініціювання припинення реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки в даному випадку позивач та Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) не оскаржують рішення суду першої інстанції, тому колегія суддів надає оцінку апеляційній скарзі Головного управілння ДПС у Чернівецькій області.

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. №2464 (далі Закон №2464) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування

У відповідності до ч. 2 ст. 8 та ст. 12 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно з п.1 та п.4 ч.2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464 для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів встановлено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція №449).

Згідно з абз. 2 п.2 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Відповідно до абз. 1-3, 11 п. 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Згідно з абз. 1 п. 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464 недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим законом.

Зі змісту вказаних норм слідує, що податковий орган обчислює недоїмку з ЄСВ у зв`язку з своєчасним не нарахуванням ЄСВ та/або не сплатою її у відповідні строки.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №2464 особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З матеріалів справи встановлено, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець з 28.03.2005 р. взята та перебуває на обліку в податковому органі як платник ЄСВ.

За період з 2017 по 2020 р. за позивачем обліковується недоїмка з ЄСВ на загальну суму 37788,74 грн, у зв`язку із чим податковим органом складено податкову вимогу №Ф-24478-56У від 09.07.2021 р.

Водночас, на підставі матеріалів справи встановлено, що у період з січня 2017 р. по червень 2021 р. позивач отримувала державну соціальну допомогу малозабезпечених сім`ям, що підтверджується відповідними довідками Управління праці та соціального захисту населення відділу №3 м. Сторожинець.

Таким чином, за період нарахованої позивачу недоїмки з ЄСВ позивач відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464 була звільнена від сплати ЄСВ, у зв`язку із отриманням соціальної допомоги, а тому нарахування недоїмки з ЄСВ та прийняття податкової вимоги №Ф-24478-56У від 09.07.2021 р. відбулось протиправно.

На підставі вказаного суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною, такою, що не підлягає примусовому виконанню, і скасування вимоги № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р.

Суд зазначає, що правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12.01.2021 №5 (далі - Порядок №5).

За приписами Порядку №5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Так, у підрозділі 4 розділу V Порядку №5 визначено механізм перенесення до інтегрованої картки платника результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуючи індивідуальний акт, яким контролюючим органом здійснено нарахування податків і зборів, в тому числі і єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, платник податків і зборів має матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру його податкових вигод та зобов`язань.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах №816/2042/16 від 13.02.2018, від 10 квітня 2020 року по справі №813/1760/18 та від 01 липня 2020 року по справі №640/8980/19, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Протиправне відображення грошових зобов`язань в інтегрованій картці платника без належних правових підстав очевидно вказує на порушення прав платника податків та необхідність проведення коригування даних інтегрованої картки платника в цілях поновлення порушених прав.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки податкова вимога №Ф-24478-56У від 09.07.2021 р. про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р. підлягає скасуванню, тому наявні підстави для зобов`язання податковий орган виключити з інтегрованої картки платника податків даних про наявність недоїмки з єдиного внеску, нарахованої відповідно до оскаржуваної вимоги в сумі 37788,74 гривень.

Що стосується решти похідних вимог від оскарження вимоги № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р. (визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо формування 09.07.2021 р., то колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що порушене право у сформованих вимогах повністю відновлюється внаслідок прийняття рішення про визнання протиправним та скасування вимоги № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд наголошує, що оскаржувані позивачем дії податкового органу реалізовані шляхом прийняття вимоги № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р. Тобто, скасування оскаржуваної вимоги та зобов`язання судом податковий орган виключити з інтегрованої картки платника податків даних про наявність недоїмки з єдиного внеску в сумі 37788,74 грн є достатнім способом відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносин та наразі не залежить від встановлення судом формальних та процедурних порушень, вчинених податковим органом під час прийняття оскаржуваної вимоги. Визнання протиправним та скасування вимоги № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р. базується на висновках суду щодо незаконності дій Головного управління ДПС у Чернівецькій області під час здійснення нарахування недоїмки з ЄСВ особі, яка отримує державну соціальну допомогу та звільнена від сплати ЄСВ. А тому, всі дії вчинені під час прийняття спірного рішення, в тому числі й направлення спірної вимоги на примусове виконання, не підлягають додатковій оцінці чи констатації судом, оскільки дії вчинені на виконання незаконного рішення, скасованого судом, втрачають юридичну силу, а правовідносини підлягають відновленню контролюючим органом до попереднього стану.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Щодо позовних вимог спрямованих до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч.1 ст. 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 24 Закону №1404-VІІІ визначено місце виконання рішення. А саме, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (частина перша).

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Згідно п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до положень ст.18 Закону №1404-VІІІ, якою передбачені обов`язки виконавців, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Крім цього, пунктом 1 розділом II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст.23 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів від 02 червня 2016 року №1403-VIII (далі Закон №1403-VIII) у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст.25 Закону №1403-VIII визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя; приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Аналіз наведених норм вказує, що виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника. Водночас виконавець зобов`язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, одними із яких є проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження.

Наведена правова позиція узгоджується із висновками суду касаційної інстанції, зробленими у справах з аналогічних правовідносин (постанови Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №580/3311/19, від 08 квітня 2020 року у справі №804/6996/17), які суд враховує відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Судом встановлено, що 05.09.2022 р. державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження ВП№69771547 з примусового виконання вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області №Ф-24478-56 від 09.07.2021 р. Виконавче провадження відкрито за місцезнаходженням/проживання боржника - « АДРЕСА_2 ».

Згідно з положеннями п. 3 розділу III наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Наказ № 512/5) у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Відповідно до п.11 Наказу № 512/5 та ч. 5 ст. 24 Закону №1404-VІІІ перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій за дорученням державного виконавця. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Таким чином, на підставі аналізу вказаних норм встановлено, що виконавець зобов`язаний вчиняти дії щодо перевірки інформації про місцезнаходження/проживання боржника.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки від 18.06.2019 р. №1483 про реєстрацію місця проживання особи вказано, що ОСОБА_1 зареєстрована з 07.04.2015 р. по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-IV зазначено, зокрема: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, на момент відкриття виконавчого провадження ВП№69771547 до виконавчого документу не було додано документ/копію документа, який підтверджує, що боржник ОСОБА_1 знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент прийняття вимоги № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р. та на момент відкриття виконавчого провадження ВП№69771547 позивач постійно проживав по АДРЕСА_1 . Інших доказів, які б підтверджували місцезнаходження позивача за адресою АДРЕСА_2 , ні стягувачем, ні відповідачем не надавались.

Проте, відповідач належної оцінки не дав вказаним обставинам та не перевірив інформацію про дійсне місце проживання/перебування боржника ОСОБА_1 при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження ВП№69771547. Водночас, на підставі матеріалів справи судом встановлено місце реєстрації та проживання позивача - АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідачем порушено правила територіальної діяльності державних виконавців та безпідставно відкрито виконавче провадження ВП№69771547, оскільки до вимог п. 10 ч.4 ст. 4 Закону №1404-VІІІ відповідач повинен був повернути виконавчий документ стягувачу як такий, що пред`явлено не за місцем виконання.

Крім того, скасування судом вимоги № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р., є самостійною підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№69771547. У зв`язку із визнанням протиправності дій Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо прийняття до виконання вимоги № Ф-24478-56У та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№69771547 від 05.09.2022 р. фактично створює правові наслідки для втрати чинності похідних постанов державного виконавця, вчинених та прийнятих після відкриття виконавчого провадження ВП№69771547, а саме прийнятих 05.09.2022 р. державним виконавцем постанов у виконавчому провадженні ВП№69771547 про стягнення виконавчого збору в сумі 3778,87 грн, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 210,50 грн; про арешт коштів боржника, а також постанови про арешт коштів боржника від 05.12.2022 р. У зв`язку із вказаним, зазначені постанови підлягають скасуванню одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП№69771547 від 05.09.2022 р.

Що стосується решти похідних позовних вимог від оскарження постанов, прийнятих в ході виконавчого провадження ВП№69771547 (визнання протиправними дії Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо безпідставного накладення арешту на банківські рахунки позивача; визнання протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо не повернення стягувачу виконавчого документа; визнання протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо не надсилання позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження; визнання протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо не повідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно позивача, вчинення інших виконавчих дій; визнання протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо ненадання позивачу встановленого законом строку для своєчасного виконання та/або оскарження вчинених на виконання Вимоги №Ф-24478-56У дій ДВС; визнання протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС м. Чернівці щодо не здійснення перевірки дійсної чинності податкової вимоги), то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,, що сформувавши вказані вимоги, позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права.

Суд звертає увагу, що порушене право у вказаних вимогах повністю відновлюється внаслідок прийняття рішення судом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№69771547 від 05.09.2022 р., постанов від 05.09.2022 р. про стягнення виконавчого збору в сумі 3778,87 грн, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 210,50 грн; про арешт коштів боржника, а також про арешт коштів боржника від 05.12.2022 р. Суд наголошує, що оскаржувані позивачем у позові дії державного виконавця реалізовані шляхом прийняття відповідних постанов у виконавчому провадженні ВП№69771547, а тому скасування оскаржуваних постанов є достатнім способом відновлення порушеного права позивача у спірних правовідносин та наразі не залежить від встановлення судом формальних та процедурних порушень, вчинених чи не вчинених державним виконавцем під час прийняття оскаржувани

Що стосується вимоги позивача зобов`язати Другий відділ ДВС м. Чернівці закрити виконавче провадження №69771547 з виконання Вимоги №Ф-24478-56У від 09.07.2021 р. та зобов`язати Другий відділ ДВС м. Чернівці скасувати арешт та обтяження з майна позивача, вчинені головним державним виконавцем Горюк В.І. в межах ВП №69771547 з виконання Вимоги № Ф-24478-56 від 09.07.2021 р., колегія суддів вказує на слідуюче.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, оскільки судом визнано протиправною та скасовано - вимогу № Ф-24478-56У про сплату боргу (недоїмки) від 09.07.2021 р. відкрите виконавче провадження ВП№69771547 на підставі вказаного виконавчого документу підлягає закінченню відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VІІІ, а державний виконавець зобов`язаний здійснити дії щодо скасування накладеного арешту та обтяжень на майно позивача для належного та повного відновлення його прав та інтересів, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Оцінюючи наведені апелянтом аргументи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.