Справа № 200/958/24
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Справа№200/958/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить суд: скасувати рішення № 11 від 19.01.2024 про відмову у призначені пенсії; зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 12.01.2024 і призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 2 періоди роботи з 02.12.1991 по 12.01.2024.

Позивач зазначила, що рішення відповідача, яким їй відмовлено в призначенні пенсії з підстав недосягнення віку, прийнято із порушенням норм матеріального права. Позивач зауважила на тому, що під час вирішення питання про призначення пенсії відповідач мав керуватися положеннями п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, як то передбачено рішенням Конституційного суду України № 1-р/2020 у справі 1-582018(746/15) від 23.01.2020. Редакцією п. б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чинною до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VІІІ визначено право на призначення пенсії на пільгових умовах жінок, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після настання 50 років при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Оскільки на момент звернення позивач досягла віку 50 років посилання відповідача на недосягнення нею віку призначення пенсії є безпідставними.

Крім цього, позивач зауважила на тому, що до пільгового стажу відповідач має врахувати період з 02.12.1991 по 12.01.2024, протягом якого вона виконувала роботи за професією машиніст конвеєра, машиніст установок збагачення та брикетування, що передбачені Списком № 2, що підтверджено записами трудової книжки та довідкою ПАТ «ЦЗФ Україна» від 30.11.2023 № 355.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області - відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди із позовом визначив в наданому до суду відзиві. За змістом відзиву відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, пенсія на пільгових умовах призначається після досягнення 55 років та за наявності страхового стажу у жінок не менше 25 років, у тому числі на зазначених роботах не менше 10 років. Вік позивачки на час звернення становив менше ніж 55 років. З приводу вимог позивача про врахування періоду її роботи з 02.12.1991 по 12.01.2024 відповідач зауважив, що під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком встановлено, що її страховий стаж становить 30 років 10 місяців 9 днів, пільговий стаж 28 років 5 місяців 10 днів, на підставі наданих нею документів до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.02.2024 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення 50 років у січні 2024 звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву позивача про призначення пенсії за віком від 12.01.2024 розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, що є відповідачем у справі. Рішенням від 19.01.2024 № 11 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, підстав недосягнення пенсійного віку. В рішенні зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, із них не менше 10 років на зазначених роботах. За змістом рішення право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 частини другої ст. 114 Закону 1058 позивач набуде після досягнення 55 річного віку, а саме - 23.11.2028. На момент звернення позивачу 50 років 1 місяць 20 днів,.

Згідно з рішенням страховий стаж позивача 30 років 10 місяців 9 днів, пільговий стаж 28 років 5 місяців 10 днів (врахований стаж по 30.09.2023 включно), в рішенні зазначено про врахування до страхового та пільгового стажу всіх періодів відповідно до наданих заявником документів.

Згідно з формою РС- право до пільгового стажу за списком № 2 враховані періоди роботи позивача: з 02.12.1991 по 20.12.1997, з 31.12.1997 по 18.06.1998, з 30.06.1998 по 19.12.1999, з 03.08.2000 по 17.04.2003, з 19.04.2003 по 20.12.2007, з 23.12.2007 по 10.03.2008, 12.03.2008 по 31.08.2009, з 02.09.2009 по 06.05.2010, 09.05.2010 по 26.05.2010, з 29.05.2010 по 11.06.2010, з 13.06.2010 по 19.06.2010, з 22.06.2010 по 27.06.2010, з 29.06.2010 по 02.07.2010, з 04.07.2010 по 06.07.2010, з 08.07.2010 по 09.07.2010, з 12.07.2010 по 02.08.2010, з 04.08.2010 по 13.06.2012, з15.06.2012 по 16.06.2012, з 18.06.2012 по 27.09.2014, з 29.09.2014 по 21.02.2015, з 23.02.2015 по 25.02.2015, з 27.02.2015 по 05.03.2015, з 08.03.2015 по 13.03.2015, з 15.03.2015 по 21.03.2015, з 24.03.2015 по 15.04.2015, з 17.04.2015 по 19.04.2015, з 21.04.2015 по 22.04.2015, з 24.04.2015 по 08.03.2016, з 10.03.2016 по 01.01.2017, з 03.01.2017 по 09.01.2017, з 11.01.2017 по 17.01.2017, з 19.01.2017 по 06.02.2017, з 08.02.2017 по 10.02.2017, з 12.02.2017 по 26.02.2017, з 28.02.2017 по 21.02.2018, з 24.02.2018 по 05.03.2018, 07.03.2018 по 30.09.2018, 02.10.2018 по 20.07.2020, з 04.01.2022 по 10.04.2022, з 25.05.2022 по 27.05.2022, з 29.05.2022 по 31.05.2022, з10.06.2022 по 21.07.2022, з 23.07.2022 по 15.08.2022, з 17.08.2022 по 30.09.2023.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, п. б ст.13 цього закону в редакції, чинній до з 01.04.2015 передбачала, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного суду № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення), наведені положення Закону № 1788-ХІІ втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV.

В рішенні у зразковій справі судом визначені обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

а) позивач - особа, яка звернулась до Пенсійного фонду за призначенням пенсії після 23.01.2020 з підстав, визначених статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

на момент звернення досягла: чоловіки - 55 років, жінки - 50 років;

набула стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»;

б) відповідачем є орган Пенсійного фонду України, уповноважений на вирішення питання про призначення пенсії.

Рішенням у зразковій справі № 360/3611/20 територіальне управління пенсійного фонду України зобов`язано призначити особі пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12.08.2020 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки обставини справи № 200/958/24 в частині вимог, що стосуються призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 50 років відповідають визначеним у зразковій справі обставинам, суд визначає як безпідставні доводи відповідача про недосягнення позивачем віку призначення пенсії за віком та вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії з підстав недосягнення нею віку призначення пенсії протиправною. З огляду на зазначене та беручи до уваги встановлення відповідачем під час розгляду заяви позивача наявності пільгового стажу достатньої тривалості для призначення пенсії за віком вимоги позивача про скасування рішення № 11 від 19.01.2024 про відмову у призначені пенсії, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 12.01.2024 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах є обґрунтованими та підлягають задоволенню..

З приводу вимог позивача про зобов`язання врахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди зайнятості з 02.12.1991 по 12.01.2024 суд зазначає таке.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).

За приписами абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Частинами 1, 3 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 а N 1566/11846 (тут і далі у редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії).

Відповідно до пунктів 1.7. та 1.8. цього Порядку звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія. Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до п. 4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 в редакції, чинній на час розгляду відповідачем заяви позивача про призначення пенсії страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).

У разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за місяць, що передує місяцю подання особою заяви про призначення, перерахунок пенсії згідно з абзацами першим-третім частини четвертої статті 42 Закону або досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону,- у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи), надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення особи відповідно за призначенням, перерахунком пенсії або у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи) - досягнення особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, орган, що призначає пенсію, протягом місяця з дня надходження цих відомостей, переглядає прийняте рішення. При цьому, якщо за результатами перегляду рішення про призначення пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі здійснюється з місяця, наступного за місяцем надходження відомостей. Рішення про перерахунок пенсії переглядається на найбільш вигідних умовах відповідно до абзаців першого-третього частини четвертої статті 42 Закону.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії визначений розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993№ 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

В пункті 1 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку застосування списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 (далі Порядок №), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Вимоги позивача в частині зарахування до пільгового стажу періодів, що були враховані під час первинного розгляду заяви є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до наявного матеріалах справи розрахунку стажу під час розгляду заяви позивача до пільгового стажу не враховані періоди: з 21.12.1997 по 30.12.1997; з 19.06.1998 по 29.06.1998; 18.04.2003; 21.12.2007 по 22.12.2007; 11.03.2008; 01.09.2009; 07, 08, 27, 28.05.2010; 12, 20, 21, 28.06.2010, 03, 07, 10, 11.07.2010; 03.08.2010, 14, 17.06.2012; 28.09.2014; 22, 26.02.2015; 06, 07, 14, 22.03.2015; 16, 20, 23.04.2015; 09.03.2016; 02, 10, 18.01.2017; 07, 11, 27.02.2017; 22, 23.02.2018; 06.03.2018; 01.10.2018; 28, 29.12.2020; 16, 19.04.2021; з 11.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 24.05.2022,з 28.05.2022, з 01.06.2022 по 09.06.2022, 22.07.2022, 16.08.2022 та періоди з 20.12.1999 по 02.08.2000, з 21.07.2020 по 03.01.2022. Пільговий та страховий стаж враховані до 30.09.2023 включно. Підстави неврахування наведених періодів в рішенні не визначені.

Згідно з довідкою ПАТ «Збагачувальна фабрика «Україна» № 335 від 30.11.2023 періоди роботи позивача з 20.12.1999 по 02.08.2000 та з 21.07.2020 по 03.01.2022 не визначені як такі, протягом яких позивач виконувала роботи, зайнятість на яких надає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а решта днів, що не враховані відповідачем це дні перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати. Відповідно до довідки ПАТ «Збагачувальна фабрика «Україна» № 335 від 30.11.2023 згідно з наказом МВП СРСР від 30.05.1997 № 219 і наказу Донецького виробничого об`єднання по збагаченню вугілля від 01.07.1975 № 2 ЦЗФ «Росія» перетворено у виробничу одиницю, що входить до складу в/о «Донецьквуглезбагачення», ЦЗФ «Росія» в/о «Донецьквуглезбагачення» передано до складу ДХК «Селидіввугілля» наказом МВП України № 127 від 09.04.1996, ДВАТ ЦЗФ «Росія» ДХК «Селидіввугілля» згідно з договором оренди № 1063/2003 від 26.06.2003 та наказом Мінпаливенерго України № 472 від 10.09.2003 реорганізовано в структурну одиницю орендне підприємство «ЦЗФ «Росія» ТОВ «Донбасвуглепереробка», 12.03.2012 СО ОП ЦЗФ «Росія» ліквідовано протоколом № 38 від 12.03.2012 , ТОВ « Донбасвуглепереробка» реорганізовано в ПАТ «ЦЗФ Росія» згідно з протоколом № 40 від 12.03.2012, тип товариства на Приватне акціонерне товариство «ЦЗФ «Росія» змінено за протоколом № 8 від 06.11.017, з 11.07.2022 змінено найменування товариства на Приватне акціонерне товариство «Збагачувальна фабрика «Україна» за протоколом № 07/2022 від 08.07.2022.

Відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 позивач працювала у ПРаТ «ЦЗФ «Україна» в період з 02.12.1991 по 14.06.1999 на посаді машиніста конвеєра 2 розряду, а з 14.06.1999 по 30.09.2003 та з 01.10.2003 - машиністом установки збагачення та брикетування. Зазначені посади визначені Списком № 2, чинними у періоди роботи позивача як такі, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

В індивідуальних відомостях про особу наявна інформація про пільговий стаж позивача (код підстави для обліку спецстажу ЗП3013Б) у період з 1999 року по 2023, у тому числі періоди перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати, зокрема, враховані періоди: 1999-2002 років, 5 місяців 2 дні за 2003 рік (місяць завершення червень 2003 року), з січня 2006 по липень 2020 року, січень 2022 року вересень 2023 року. Крім цього, в індивідуальних відомостях про особу наявна інформація про спецстаж позивача в період з грудня 1999 року по серпень 2000 року, відомості по спецстажу за період роботи позивача з червня 2020 року по грудень 2021 року відсутні.

Отже, згідно з наявними в матеріалах справи документами та із врахуванням періодів, що включені до пільгового стажу, спірним питанням в межах цієї справи є правомірність неврахування відповідачем у складі пільгового стажу роботи:

1) періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 1997 по 2022 роки, що зазначені в довідці ПАТ «Збагачувальна фабрика «Україна» № 335 від 30.11.2023;

2) періодів, що не визначені у довідці ПАТ «Збагачувальна фабрика «Україна» № 335 від 30.11.2023 як такі, протягом яких позивач виконувала роботи, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах;

3) періоду з 01.10.2023 по 12.01.2024 (день подання заяви про призначення пенсії).

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для врахування періодів перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати суд виходить із иакого.

Згідно з статтею 26 Закону України «Про відпустки» в редакції, чинній до 24.12.2023 за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 року № 713/039/161-16 періоди, зокрема, час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

За таких обставин, період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за вислугу років. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

До аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 22.05.2018 справі №607/6447/17-а (адміністративне провадження №К/9901/32448/18).

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими незарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати в межах 1 місяця за календарний рік.

Що стосується врахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 20.12.1999 по 02.08.2000 та з 21.07.2020 по 03.01.2022, то дослідивши наявні в матеріалах справи документи в їх сукупності, враховуючи суперечливість відомостей у наданих позивачем документах стосовно зайнятості позивача на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах у зазначені періоди, та, враховуючи ненадання сторонами з приводу наявності чи відсутності підстав для врахування цих періодів суд дійшов висновку про недостатність наявних в матеріалах справи документів для висновку про наявність підстав для включення зазначених періодів роботи до пільгового стажу. Разом з цим, беручи до уваги наявність в відповідача права вимагати відповідні документи та перевіряти відомості про умови праці осіб під час обчислення стажу позивача, нездійснення відповідачем жодних дій, спрямованих на з`ясування наявних суперечностей у документах про зайнятість позивача на роботах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача розглянути питання про включення до пільгового стажу періодів роботи позивача з 20.12.1999 по 02.08.2000 та з 21.07.2020 по 03.01.2022 під час повторного перегляду заяви про призначення пенсії.

З приводу включення до пільгового стажу періоду зайнятості позивача з 01.10.2023 по 12.01.2024, суд, враховуючи відсутність в матеріалах справи відомостей про роботу позивача після 01.10.2023 (у трудовій книжці позивача останній запис датований 11.07.2022 та є записом про зміну найменування підприємства роботодавця, примітка про те, що позивач продовжує працювати на певну дату відсутня; в реєстрі застрахованих осіб та довідці, уточнюючий пільговий характер роботи позивача наявні відомості про роботу позивача до 30.09.2023 року включно) вважає за можливе зобов`язати відповідача розглянути питання про включення до пільгового стажу періодів роботи позивача з 01.10.2023 по 31.12.2003. Оскільки положеннями п. 4.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", передбачено обмеження врахування стажу під час призначення пенсії місяцем, що передує зверненню за призначенням пенсії, тобто в цьому випадку це грудень 2023 року, підстави зобов`язання відповідача розглянути питання про врахування до пільгового стажу періоду з 01.01.2024 по 12.01.2024 під час повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 12.01.2024 відсутні.

Таким чином, заявлені позивачем вимог підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При здійсненні розподілу судових витрат суд виходить із того, під час подання позову позивачем сплачено судовий збір за квитанцією № 0.0..1 від 05.02.20024 в сумі 1212,00 гн, який із врахуванням часткового задоволення вимог підлягає стягненню на його користь з бюджетних рахунків відповідача в частині 605,60 грн.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 11 про відмову в призначенні пенсії від 19.01.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області потворно розглянути заяву про призначенні пенсії за віком від 12.01.2024 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути питання про включення до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди перебування у відпусті без збереження заробітної плати з 1997 року по 2022 рік із врахуванням висновків суду викладених в цьому рішенні - у межах 1 календарного місяця протягом1 календарного року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути питання про включення до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди з 20.12.1999 по 02.08.2000 та з 21.07.2020 по 03.01.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянути питання про включення до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди з 01.10.2023 по 31.12.2023.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму сплаченого судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (відповідач) адреса: 40009, м. Суми, вул.. Степана Бандери, 43

Суддя А.С. Михайлик