Справа № 607/24680/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 рокуЛьвівСправа № 607/24680/23 пров. № А/857/3601/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 19.01.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Делікатна Л.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 53 хв. 19.01.2024р., м.Тернопіль),-

В С Т А Н О В И В:

15.12.2023р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 1070345 від 05.12.2023р., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.. провадження у справі закрити (а.с.1-3).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 19.01.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1070345 від 05.12.2023р.; провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрито; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Управління патрульної поліції /УПП/ в Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції /ДПП/ на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. (а.с.29-31).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач УПП в Тернопільській обл. ДПП, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.33-35).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до принципів роботи приладу TruCam при фіксації швидкості в допустимому діапазоні фотофіксація транспортного засобу, що рухається з допустимою швидкістю, не здійснюватиметься. Зокрема, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Позивач перевищив допустиму швидкість в межах населеного пункту, який починається після дорожнього знаку 5.49, відтак ключовим для встановлення місця вчинення правопорушення є відповідні географічні координати.

Саме на фотознімку з приладу TruCam відображені такі географічні координати, які при переведенні на карту місцевості показують точку, що знаходиться саме в м.Копичинці Чортківського району Тернопільської обл.

На фотознімку з приладу TruCam транспортний засіб позивача в момент перевищення швидкості, допустимої в межах населеного пункту, та зазначені відповідні географічні координати: 49° 6' 44.23" N (північної широти) та 25° 53' 26.30" Е (східної довготи). На карті місцевості вказані географічні координати відображені як 49° 06' 44,2" N (північної довготи) та 25° 53' 26.3" Е (східної довготи) - тобто по факту ідентично - та належать населеному пункту м.Копичинці.

Крім того, з долученої карти місцевості вбачається, що подія мала місце в межах населеного пункту - видно забудовану територію, вказані назви вулиць, які, окрім того, повністю співпадають з даними на роздруківці з системи відеоменеджементу нагрудних відеореєстраторів із GPS-міткою місця події.

Отже, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.12.9 «б» Правил дорожнього руху /ПДР/, у відповідності до якого водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Загальне обмеження швидкості 50 км/год стосується населених пунктів, позначених дорожніх знаком 5.49 «Початок населеного пункту». Дія цього обмеження скасовується знаком 5.50 «Кінець населеного пункту».

Матеріалами відеофіксації з нагрудних відеореєстраторів поліцейських доведений той факт, що позивачу було достеменно відомо, що він здійснює рух в зоні дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту», адже у спілкуванні з поліцейськими він зазначив, що такий дорожній знак був до перехрестя.

Слід зауважити, що загальні обмеження швидкості в населеному пункті не перериваються після перехресть і діють на всіх вулицях населеного пункту.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи (в тому числі оглянувши відеоматеріали) та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови серії ЕНА № 1070345 від 05.12.2023р. (складена в електронній формі та роздрукована за допомогою спеціальних технічних пристроїв у вигляді стрічки), винесеної поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Тернопільській обл. ДПП сержантом поліції ОСОБА_2 , о 11 год. 21 хв. 05.12.2023р., позивач ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 380 км автодороги М-19 «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» в межах населеного пункту м.Копичинці рухався зі швидкістю 82 км/год. (із перевищенням встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті більш як на 20 км/год.), чим порушив вимоги п.12.9 «б» ПДР. Швидкість вимірювалася приладом лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС000750.

До постанови додається відео з нагрудної камери 47304 (а.с.16).

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.8).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку 5.45-5.46 - здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімок приладу, судом встановлено, що вказані фотознімки не містять інформації щодо місця знаходження дорожніх знаків 5.45-5.46 та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

Оглянувши відеозапис нагрудних камер поліцейських, судом встановлено, що місце зупинки позивача поліцейськими - дорога, по боках якої відсутня забудована територія.

Долучена карта місцевості з онлайн сервісу Googl Maps не є офіційним документом та містить розбіжності географічних координат із доданим фотознімком приладу, не містить місця розташування дорожніх знаків 5.45-5.46.

Отже, на переконання суду, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження «поза розумним сумнівом» порушення позивачем вимог п.12.9 «б» ПДР в контексті перевищення швидкості більш ніж на 20 км/год в населеному пункті, а пред`явлене в оскаржуваній постанові звинувачення є неконкретне, не можливо встановити на якому відрізку автодороги зафіксовано перевищення швидкості транспортного засобу позивача - чи в населеному пункті, чи в зоні дії знака.

Крім того, дослідивши надану на підтвердження факту перевищення швидкості відповідачем паперову копію цифрового документа приладу TruCum, зокрема, фото на якому зафіксовано автомобіль в момент вимірювання швидкості, неможливо ідентифікувати, якому саме транспортному засобу належить зафіксований відповідачем показник швидкості руху, адже на відповідній ділянці дороги рухалось два транспортних засобів, які були розміщені одночасно на двох доступних для руху смугах у попутному напрямку.

На думку колегії суддів, такі висновки суду першої інстанції, у повній мірі відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи, під час прийняття самого рішення судом не допущено порушення норм процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до п.12.9 «б» ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту спірної постанови слідує, що позивачем допущено перевищення установленої швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті.

При цьому, у складеній постанові серії ЕНА № 1070345 від 05.12.2023р. вказано серійний номер і назву технічного засобу, яким здійснювалося вимірювання швидкості руху керованого позивачем автомобіля; до самої постанови долучені фотоматеріали фіксації правопорушення.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення як один із можливих доказів по справі не складався, однак відповідачем надані інші беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Стосовно представленого під час судового розгляду справи роздрукованого фото з приладу вимірювання швидкості TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС000750 (а.с.20) колегія суддів враховує наступне.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ст.31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці.

Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі в тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Належність таких доказів слідує з приписів ст.251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи вказані докази, колегія суддів вважає їх належними, оскільки такі відображені в спірній постанові.

Зафіксовані на них обставини не викликають обґрунтованого сумніву, при цьому представлений фотознімок приладу TruCam № _kB000_1205_113000.jmr здійснений приладом TruCam LTI 20/20 № ТС000750 та містить інформацію про те, що автомобіль позивача рухався на автодорозі М-19 380 км зі швидкістю 82 км/год. (а.с.20).

Також на ньому зазначені відповідні географічні координати: 49° 6' 44.23" N (північної широти) та 25° 53' 26.30" Е (східної довготи). На карті місцевості вказані географічні координати відображені як 49° 06' 44,2" N (північної довготи) та 25° 53' 26.3" Е (східної довготи) та належать населеному пункту м.Копичинці (а.с.21-22).

Водночас, відповідачем не представлено відповідного відеозапису з приладу TruCam LTI 20/20, яким в форматі реального часу зафіксований факт перевищення швидкості руху транспортного засобу.

Лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Отже, згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Разом з тим, за відсутності відеофіксації правопорушення суд позбавлений можливість перевірити правильність використання вказаного приладу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Покликання відповідача в спірній постанові про вчинення перевищення обмежень швидкості руху в межах населеного пункту є ключовим для вирішення питання щодо порушення швидкісного режиму руху транспортних засобів, визначеного п.12.9 «б» ПДР.

Зафіксовані представленими доказами обставини викликають обґрунтований сумнів в тому, що позивач допустив перевищення швидкості руху керованого ним автомобіля в зоні дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту».

Зокрема, будь-якого підтвердження розташування на ділянці автодороги М-19 380 км вказаного знаку відповідач не надав.

Окрім цього, представлений фотознімок не містить інформації щодо місця розташування дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги. Також в спірній постанові є відсутніми покликання на докази місцезнаходження вказаного дорожнього знаку та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, що надало б можливість встановити фактичні обставини вчинення розглядуваного правопорушення.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Вказана постанова містить посилання на доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення, а саме покази вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCAM, серійний номер ТС000750.

Водночас, в спірній постанові не зазначені докази стосовно зони дії дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» в кілометровій відмітці автодороги.

Звідси, перевищення позивачем максимального обмеження швидкості руху в зоні дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» відповідачем не доведено належними і допустимими доказами.

Долучена карта місцевості з онлайн сервісу Googl Maps не є офіційним документом та містить розбіжності географічних координат із доданим фотознімком приладу, не містить місця розташування дорожніх знаків 5.49-5.50.

Отже, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем не представлено.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких умов відповідачем помилково винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1070345 від 05.12.2023р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за недотримання вимог п.12.9 «б» ПДР. Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Звідси, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Наведені вимоги в розглядуваному випадку судом дотримані, оскільки останнім прийнято рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Таким чином, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Допущені судом неточності стосовно пунктів ПДР, якими передбачені відповідні дорожні знаки, на правильність висновків суду не впливають.

Враховуючи результат апеляційного розгляду, відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта УПП в Тернопільській обл. ДПП.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.271, 272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 19.01.2024р. в адміністративній справі № 607/24680/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Управління патрульної поліції в Тернопільській обл. Департаменту патрульної поліції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 21.03.2024р.