Справа № 160/8080/23
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2024 року м. Дніпросправа № 160/8080/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/8080/23 (головуючий суддя першої інстанції Кучугурна Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.04.2023 року звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати їй пенсії за віком за період з 30.12.2021 року до 20.10.2022 року та здійснити виплату пенсії за вищевказаний період.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 14.07.2021 року звернулась до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.3-5, 38)

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 21.07.2021 року №6 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу (а.с.7).

Вказане рішення пенсійного органу позивач оскаржила в судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 року у справі №160/10512/22 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №6 від 21.07.2021 року; зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року, який становить 1 рік та 20 днів (а.с.16-17).

Вказане рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили.

Пенсійний орган листом №37002-28269/П-01/8-0400/22 від 06.12.2022 року повідомив ОСОБА_1 про те, що на виконання судового рішення позивачу з 20.10.2022 року (з дати надання заяви) до страхового стажу зараховано зазначений вище період роботи та призначено пенсію за віком. Розмір пенсійної виплати з 20.10.2022 року складає 2692,61 грн. (а.с.19).

Позивач не погодившись з тим, що відповідач, виконавши рішення суду щодо зарахування стажу, почав нараховувати їй пенсію не з моменту відмови такого нарахування (30.12.2021), яка визнана судом протиправною, а з моменту набрання судовим рішенням законної сили, а саме з 19.10.2022 року, оскаржила такі дії відповідача до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки станом на час звернення за призначенням пенсії 14.07.2021 року, досягнення позивачем пенсійного віку (23.07.2021) та звернення з заявою з питання зарахування стажу від 28.12.2021 року, у позивача був відсутній страховий стаж (не менше 28 років), який є необхідною умовою для призначення пенсії за віком. Суд першої інстанції вказав, що пенсійний орган правомірно призначив позивачу пенсію за віком з 20.10.2022 року після набрання рішенням суду законної сили та підтвердження позивачем необхідного страхового стажу на підставі добровільної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Положеннями статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058).

Згідно з ч.1 ст.8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною 2 статті 44 Закону №1058 передбачено, що призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Частиною 1 ст.45 Закону №1058 передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли:

- пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, апеляційний суд зазначає, що згідно приписів п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, проте, існують і чітко визначені законом випадки, коли пенсія може бути призначена і з більш раннього строку, зокрема, у разі якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, така пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась до пенсійних органів із заявою про призначення пенсії за віком. Таке звернення було здійснено позивачем не раніше ніж за місяць до досягнення нею пенсійного віку (60-ти років), якого вона досягла 23.07.2021 року. Вік позивача підтверджено її паспортом Серія НОМЕР_2 , (а.с.3-4, 38).

Тобто, апеляційний суд вважає, що позивач мала намір отримати право на пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, при наявності необхідного страхового стажу.

Рішенням ГУ ПФУ в м.Києві від 21.07.2021 року №6 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку з відсутністю страхового стажу, який, у випадку позивача, має становити не менше 28 років. У цьому рішенні також зазначено, що до стажу не зараховано період роботи з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року, оскільки в трудовій книжці виправлено дату (рік) наказу про зарахування на роботу (а.с.7).

Згідно записів трудової книжки позивача (Серія НОМЕР_3 ) у період з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року остання працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Старт-Сервіс». З 26.12.2013 року ОСОБА_1 не працює (записи в трудовій книжці відсутні) (а.с.62-67).

З матеріалів справи також вбачається, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.10.2021 року про призначення пенсії рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 23.10.2021 року №6 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу 28 років. Вказано, що на час звернення вік заявника 60 років 2 місяці 27 днів. Страховий стаж особи становить 26 років 7 днів (а.с.29).

28.12.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою з питання зарахування до її стажу періоду роботи з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року за наявності двох свідків (а.с.8).

Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області листом від 30.12.2021 року №46945-40553/П-01/8-0400/21 «Про розгляд звернення» повідомив про порядок обчислення страхового стажу та неможливість провести комісію по показанням свідків, оскільки підприємство ТОВ «Старт-Сервіс» (період роботи з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року) не є ліквідованим (а.с.9).

Вказаний лист відповідача від 30.12.2021 року не є рішенням про відмову у призначенні пенсії (як помилково вважає позивач), оскільки складений за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 з питання зарахування до її стажу періоду роботи.

З наведеного вище вбачається, що позивач двічі зверталась до пенсійного органу із заявами про призначення їй пенсії за віком 14.07.2021 року та 20.10.2021 року, за якими відповідно прийняті Рішення ГУ ПФУ в м.Києві про відмову у призначенні пенсії №6 від 21.07.2021 року та рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №6 від 23.10.2021 року.

Вказані рішення пенсійних органів позивачем не оскаржувались та не скасовані.

Колегія суддів зазначає, що як станом на день подання заяви про призначення пенсії за віком від 14.07.2021 року, так і на день подання заяви про призначення пенсії за віком від 20.10.2021 року у позивача був відсутній страховий стаж (не менше 28 років), який є необхідною умовою для призначення пенсії за віком.

З питання зарахування до стажу періоду роботи на підприємстві ТОВ «Старт-Сервіс» з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року ОСОБА_1 звернулась до суду лише в липні 2022 року (а.с.1).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 року у справі №160/10512/22 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №6 від 21.07.2021 року; зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року, який становить 1 рік та 20 днів (а.с.16-17).

Апеляційний суд звертає увагу, що вказаним рішенням суду скасовано рішення ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії №6 від 21.07.2021 року, в той час як рішення про відмову у призначенні пенсії №6 від 21.07.2021 року приймалось ГУ ПФУ в м.Києві.

Зазначеним рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 року у справі №160/10512/22 на будь-який пенсійний орган не покладено обов`язку призначити ОСОБА_1 пенсію з будь-якого періоду.

Крім того, до позовної заяви додано типовий договір від 20.12.2021 року №О010 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата страхового внеску), укладений між ГУ ДПС у Дніпропетровській області та ОСОБА_1 (а.с.10-12).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 розділу ІІІ цього договору ОСОБА_1 сплачує одноразово єдиний внесок у сумі не менше мінімального розміру страхового внеску за кожен місяць, що визначається як добуток мінімального розміру заробітної плати та розміру внеску на дату укладання цього договору, помножений на коефіцієнт 2, але не більше суми єдиного внеску, обчисленого, виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої на дату укладення цього договору. ОСОБА_1 сплачує єдиний внесок за попередній період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року. Єдиний внесок за попередній період, з урахуванням коефіцієнта 2 становить 34320,00 грн.

За змістом розділу IV вказаного договору за умови виконання ОСОБА_1 умов цього договору, вона має право на врахування страхового стажу при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсії призначаються відповідно до статей 26-45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У звіті про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати (Форма №Д6 (річна)), зазначена дата здійснення сплати добровільних внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за вказаним вище договором 24.12.2021 року (а.с.13-14).

Відтак, зазначений вище стаж в один рік (01.01.2014 року по 31.12.2014 року) був набутий позивачем на підставі договору від 20.12.2021 року №О010 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата страхового внеску).

Таким чином, на час укладання договору 20.12.2021 року у ОСОБА_1 був наявний страховий стаж 27 років 7 днів (26 років 7 днів + 1 рік), тобто відсутній необхідний страховий стаж 28 років.

Такий стаж був відсутній у позивача і на 30.12.2021 року.

Апеляційний суд знов нагадує, що заява позивача до пенсійного органу від 28.12.2021 року з питання зарахування до її стажу періоду роботи з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року за наявності двох свідків, не є заявою про призначення пенсії у розумінні статті 44 Закону №1058, а відповідь пенсійного органу від 30.12.2021 року за результатом розгляду такої заяви позивача, не є рішенням пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії.

Як зазначалось вище, лише в липні 2022 року позивач звернулась до суду з питання зарахування до стажу періоду роботи на підприємстві ТОВ «Старт-Сервіс» з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року (а.с.1).

Далі, з матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом №37002-28269/П-01/8-0400/22 від 06.12.2022 року повідомив ОСОБА_1 , що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 року у справі №160/10512/22 до страхового стажу позивача зараховано період роботи з 05.09.1994 року по 25.09.1995 року, який становить 1 рік 20 днів та призначено пенсію за віком з 20.10.2022 року (а.с.19).

Тобто, на час набрання законної сили зазначеним вище судовим рішенням (19.09.2022 року) у позивача був наявний страховий стаж 28 років 27 днів (26 років 7 днів + 1 рік за договором + 1 рік за рішенням суду).

Саме за наявності вказаних вище обставин пенсійним органом на підставі частини 1 статті 45 Закону №1058 було автоматично призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 20.10.2022 року.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо здійснення виплати їй пенсії за віком за період з 30.12.2021 року до 20.10.2022 року є необгрунтованими з наведених вище підстав та за відсутності як заяви позивача про призначення пенсії, так і за відсутності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 30.12.2021 року.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/8080/23 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2023 року в адміністративній справі №160/8080/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко