Справа № 620/15527/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Заміхановської Д.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Наталіт» (далі - ТОВ «Наталіт») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Чернігівській області щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі грн, заявлене у декларації з ПДВ за червень 2022 року;

- зобов`язати ГУ ДПС у Чернігівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі 99 971,00 грн, заявлене у декларації з ПДВ за червень 2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Чернігівській області щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі грн, заявлене у декларації з ПДВ за жовтень 2022 року;

- зобов`язати ГУ ДПС у Чернігівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі 99 685,00 грн, заявлене у декларації з ПДВ за жовтень 2022 року;

- стягнути з відповідача судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі грн, заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю «Наталіт» у декларації з ПДВ за червень 2022 року .

Зобов`язано Головне управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі 99971,00 грн, заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю «Наталіт» у декларації з ПДВ за червень 2022 року.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі грн, заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю «Наталіт» у декларації з ПДВ за жовтень 2022 року.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження суми бюджетного відшкодування у розмірі 99685,00 грн, заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю «Наталіт» у декларації з ПДВ за жовтень 2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» судовий збір в сумі 5368,00 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 16.10.2023 та від 25.12.2023, витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 414 від 02.11.2023.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що Головним управлінням ДПС у Чернігівській області 09.02.2023 прийнято рішення № 903 про відповідність ТОВ «Наталіт» критеріям ризиковості платника податку.

В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Чернігівській області просить провести судове засідання в режимі відеоконференції з Чернігівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2024 року клопотання Головного управління ДПС у Чернігівській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

09 лютого 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить прийняти відмову ТОВ «Наталіт» від позову, у зв`язку із самостійним виправленням суб`єктом владних повноважень оскаржуваної бездіяльності, а провадження у справі закрити. Розподілити судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції.

22 лютого 2024 року до суду апеляційної інстанції від відповідача - Головного управління ДПС у Чернігівській області надійшли заперечення на заявлену правничу допомогу.

19 березня 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» надійшла заява про відмову від позову.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2024 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» про відмову від позову - відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 липня 2022 року ТОВ «Наталіт» подало декларацію з ПДВ за червень 2022 року та заявило про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 99971,00 грн.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку, складено акт №3866/Ж5/25-01-04-04-02/39436026 та винесено податкове повідомлення-рішення №4 від 14.11.2022, яким відмовлено ТОВ «Наталіт» в отриманні бюджетного відшкодування.

ТОВ «Наталіт» не погодилось із податковим повідомленням-рішенням та оскаржило його до суду, розгляд проводився в межах справи №620/8575/22.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 620/8575/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми В3 Головного управління ДПС у Чернігівській області за №4 від 14.11.2022.

17 листопада 2022 року ТОВ «Наталіт» подало декларацію з ПДВ за жовтень 2022 року та заявило про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 99685,00 грн.

Головним управлінням ДПС у Чернігівській області проведено камеральну перевірку, складено акт №7276/Ж5/25-01-04-04-02/39436026 та винесено податкове повідомлення-рішення від 19.01.2023 №4, яким відмовлено ТОВ «Наталіт» в отриманні бюджетного відшкодування.

ТОВ «Наталіт» не погодилось із податковим повідомленням-рішенням та оскаржило його до суду, розгляд проводився в межах справи №620/1085/23.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 620/1085/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 19.01.2023 №4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2023 рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року отримано представником Головного управління ДПС у Чернігівській області 22.03.2023, що підтверджується відповідною розпискою.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі №620/1085/23 отримано Головним управлінням ДПС у Чернігівській області в кабінеті підсистеми «Електронний суд» 03.04.2023 о 15:07 годині.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 620/8575/22 податковий орган отримав в особистий кабінет підсистеми «Електронний суд» 30.06.2023 о 15 год. 34 хв.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року у справі у справі № 620/1085/23 відповідач отримав в особистий кабінет підсистеми «Електронний суд» 11.08.2023 о 13 год. 08 хв.

Станом на день звернення до суду, відомості про узгодження суми бюджетного відшкодування Головним управлінням ДПС у Чернігівській області до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість не було внесено.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо невнесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних про узгодження сум бюджетного відшкодування, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника;

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України визначено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України закріплено порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування.

Так, згідно підпункту «ґ» пункту 200.12 статті 200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України, у випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

В силу вимог п. 200.13 ст. 200 ПК України, на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Механізм ведення Мінфіном інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість визначає Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26 (далі - Порядок №26).

Згідно пункту 4 Порядку №26, податковий орган вносить до Реєстру, зокрема, такі дані: дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; суму узгодженого податковим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Відповідно до п. 6 Порядку №26, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДПС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Положеннями абзацу 2 пункту 7 Порядку №26 закріплено, що після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду податковий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

За приписами п. 12 Порядку №26, узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Наталіт» подано до Головного управління ДПС у Чернігівській області декларації з ПДВ за червень 2022 року та жовтень 2022 року, разом з якими заявлено про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 99971,00 грн. та в розмірі 99685,00 грн. відповідно.

Колегія суддів зазначає, що заявлені до бюджетного відшкодування суми є узгодженими з дня набрання законної сили рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 620/8575/22 (29.06.2023) та рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі №620/1085/23 (10.08.2023), якими визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 14.11.2022 №4 та від 19.01.2023 №4.

Так, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року отримано представником Головного управління ДПС у Чернігівській області 22.03.2023, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 6 звор.).

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі №620/1085/23 отримано Головним управлінням ДПС у Чернігівській області в кабінеті підсистеми «Електронний суд» 03.04.2023 о 15:07 годині (а.с. 30).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про те, що у позивача наявне право на повернення сум бюджетного відшкодування податкового періоду за червень 2022 року в сумі 99971,00 грн. та за жовтень 2022 року у сумі 99685,00 грн., оскільки, заявлені у цей період суми бюджетного відшкодування є узгодженими.

Разом з тим, Головним управлінням ДПС у Чернігівській області не внесено в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість інформацію про завершення судового оскарження податкових повідомлень-рішень та розмір узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вказаний період, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Посилання апелянта на те, що Головним управлінням ДПС у Чернігівській області прийнято рішення від 09.02.2023 № 903 про відповідність ТОВ «Наталіт» критеріям ризиковості платника податку, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, це не впливає на можливість позивача реалізувати своє право на повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Щодо доводів апелянта в частині стягнення судом першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Положення ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

У відповідності до частини 1 статті 26 Закону №5076-VI, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги; документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

В силу вимог ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріали справи свідчать, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано:

- Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги від 25 листопада 2022 року, укладений між Адвокатським бюро «КОВЕРЗНЕВ І ПАРТНЕРИ» (Виконавець) та ТОВ «Наталіт» (Замовник);

- Додаткову угоду № 6 від 14 вересня 2023 року;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 02 листопада 2023 року;

- рахунок за надану правову (професійну правничу) допомогу від 02 листопада 2023 року;

- платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №414 від 02 листопада 2023 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 25 листопада 2022 року, Виконавець бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах визначених цим Договором за плату надавати правову (професійну правничу) допомогу (надалі - Правова допомога), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити фактично надану Правову допомогу.

Згідно п.п. 4.1.- 4.2 вищевказаного Договору, ціна Договору включає вартість наданої Правової допомоги протягом усього часу дії Договору. Розміри гонорару, склад та розмір витрат визначаються Сторонами згідно п. 2.3. Договору. Розрахунки здійснюються згідно виставленого рахунку на оплату.

Додатковою угодою № 6 від 14 вересня 2023 року сторони погодили розмір (ставку) гонорару, а саме, 1000,00 грн. за одну годину позасудової роботи адвоката Виконавця, а також роботи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції.

У відповідності до акту приймання-передачі наданих послуг від 02 листопада 2023 року, позивачу були надані наступні послуги з правової (професійної правничої) допомоги:

- ознайомлення зі справою №620/8575/22 - 15 хв, вартістю 250,00 грн;

- ознайомлення зі справою №620/1085/23 - 15 хв, вартістю 250,00 грн;

- вивчення практики Верховного Суду у справі з аналогічною позовною вимогою - 10 хв, вартістю 166,67 грн;

- звернення до ГУ ДПС у Чернігівській області із адвокатським запитом вих. №182/2023 від 07.09.2023 - 5 хв, вартістю 83,33 грн;

- звернення до ГУ ДПС у Чернігівській області із адвокатським запитом вих. №183/2023 від 07.09.2023 - 5 хв, вартістю 83,33 грн;

- отримання копії рішення, що набуло законної сили, у справі №620/8575/22; складання та направлення листа вих. №218/2023 від 11.10.2023 до ГУ ДПС у Чернігівській області з вимогою вчинити дії - 5 хв, вартістю 83,33 грн;

- отримання копії рішення, що набуло законної сили, у справі 620/1085/23; складання та направлення листа вих. №217/2023 від 11.10.2023 до ГУ ДПС у Чернігівській області з вимогою вчинити дії - 5 хв, вартістю 83,33 грн;

- складання адміністративного позову №224/2023, підготовка (друк, копіювання, засвідчення вірності копій) доказів, що додаються - 120 хв, вартістю 2000,00 грн;

- складання заяви, про долучення доказів судових витрат; підготовка (друк, копіювання, засвідчення вірності копій) доказів; що додаються та розсипка - 15 хв, вартістю 250,00 грн. Всього 3 250,00 грн.

Як зазначає апелянт, розмір задоволених судом першої інстанції до відшкодування витрат на правничу допомогу у даній справі не є розумним, з огляду на те, що дана справа є нескладною, розглядалась в порядку письмового провадження, а також, на завищену кількість часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у даній справі.

Надаючи оцінку доводам апелянта в цій частині, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини 6 статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу вимог частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначено судом першої інстанції, цей спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, зокрема, в частині ознайомлення з документами та підготовки позовної заяви до суду.

З огляду на обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вартість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн, що заявлена до стягнення з відповідача, є завищеною.

Водночас, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі №826/841/17, згідно якої, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт», викладеного у відзиві на апеляційну скаргу, про розподіл судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, слід зазначити наступне.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 09 лютого 2024 року, позивачу були надані послуги з правової (професійної правничої) допомоги, а саме, ознайомлення зі змістом апеляційної скарги, надання усної консультації; складання відзиву від 09.02.2024 на апеляційну скаргу; підготовка доказів; розсилка до суду - 120 хв, вартістю 2000,00 грн.

Оплата наданих послуг підтверджується платіжною інструкцією №501 від 09.02.2024 на суму 2 000,00 грн.

Так, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 420/13285/20, від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18 вказав наступне: «…Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».

Аналогічні правила застосовуються у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, беручи до уваги заперечення Головного управління ДПС у Чернігівській області, враховує, що: дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; під час апеляційного розгляду правова позиція позивача у справі не змінювалася; відзив на апеляційну скаргу є необ`ємний за розміром, у відзиві на апеляційну скаргу представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» просив прийняти відмову від позову.

Беручи до уваги вищевказані обставини, колегія суддів вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 1 000,00 грн.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 січня 2024 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, буд. 11, код ЄДРПОУ ВП 44094124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наталіт» (15502, Чернігівська обл., Чернігівський район, с. Новоселівка, вул. Шевченка, буд. 20-Б, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 21.03.2024 р.