Справа № 380/9638/23
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 рокусправа № 380/9638/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка), від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що до вересня 1997 року вона проживала у АДРЕСА_1 , отримувала пенсію за віком та надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв`язку з чим виплату пенсії їй було припинено. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р. у справі № 160/2415/20 позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, зокрема, визнано протиправними дії щодо відмови у поновленні пенсії за віком ОСОБА_1 , викладеної в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за вих. № 1995/02-09/21 від 11.10.2019 р. та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії від 29.08.2019р. та прийняти відповідне рішення. 22.03.2023р. представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою (дод1) перерахувати, поновити, з 07.10.2009р., із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017р. відповідно до пенсійної реформи України. Листом від 19.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повідомило представника позивача про те, що розглянути питання щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 можливо після звернення заявниці до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) із відповідною заявою особисто. Представник позивача вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 позивачка має право на отримання раніше нарахованої та призначеної пенсії, а у пенсійного органу відновився обов`язок поновити виплату пенсії та виплатити її на першу вимогу пенсіонера. На обґрунтування своєї правової позиції представник позивача посилається на рішення Європейського Суду з прав людини, Конституційного Суду України та численні постанови Верховного Суду.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 44-45), просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що позивачка, як громадянка України, жодним чином не обмежена у праві на пенсійне забезпечення в Україні, проте, при зверненні до органів, що призначають та виплачують пенсію, повинна на ряду з іншими громадянами України, дотримуватися приписів діючого законодавства щодо звернення до територіального органу Пенсійного фонду у передбаченому законодавством порядку для поновлення раніше призначеної пенсії. Вказує, що для поновлення виплати пенсії за віком позивачці слід надати органам Пенсійного фонду передбачені Законом № 1058 та Порядком № 22-1 документи для вирішення питання призначення (поновлення) пенсії за віком.

На адресу суді від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 31-32) у якому посилається на те, що заявлені вимоги вже були предметом розгляду у справі № 160/7747/22 від 22.02.2023 Третього апеляційного адміністративного суду. Вирішуючи клопотання про закриття провадження у справі суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідач посилається на справу, позовні вимоги в якій заявлені до Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області з приводу розгляду заяви позивачки від 27.09.2019, а у цій справі відповідачем виступає Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо правомірності рішення за результатами розгляду заяви позивачки від 22.03.2023. Оскільки позовні вимоги позивачки заявлено до різних відповідачів з приводу результатів розгляду різних заяв, то клопотання про закриття провадження у цій справі є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Суд дослідив заяви по суті справи, долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 (а.с.9). До вересня 1997р. позивачка проживала в АДРЕСА_1 , отримувала пенсію за віком, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку із чим виплату пенсії припинено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2020р. по справі № 160/2415/20 позов задоволено частково: - визнано протиправними дії щодо відмови у поновленні пенсії за віком ОСОБА_1 , викладені в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за вих. №1995/02-09/21 від 11.10.2019 р.; - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії від 29.08.2019 року та прийняти відповідне рішення.

22.03.2023р. представник позивачки ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 22.03.2023 про перерахунок, поновлення виплати пенсії, з 07.10.2009р., із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як непрацюючому пенсіонеру, дитині війни, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017р. відповідно до пенсійної реформи України (а.с. 14).

У відповідь на заяву ГУ ПФУ у Львівській області листом № 10222-7688/А-52/8-1300/23 від 19.04.2023 (а.с. 13) повідомило, що «пунктом 1.1 розділу 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок 22-1) передбачено, що заява про перерахунок, поновлення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України. Також, заява про перерахунок, поновлення пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку 22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу 1 цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України).

Враховуючи вищезазначене, для перерахунку, поновлення пенсії ОСОБА_1 необхідно звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян, з вищезазначеним документом, для подання відповідної заяви. Також цю заяву можна подати через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікаційного електронного підпису».

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року №16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 51 Закону № 1058-IV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до пункту 1.2 та пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Пенсія за віком призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу та розміру заробітної плати, яку вона отримувала, та відповідно до відрахувань до спеціального фонду один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

У свою чергу, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону № 1058-IV, визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Суд при вирішенні цього спору на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки Верховного Суду щодо релевантних норм права та їх застосування до спірних правовідносин, викладені в постанові від 04.07.2022 у справі № 380/22572/21 за наслідками розгляду судової справи з аналогічними фактичними обставинами справи:

«38. Як зазначено в пункті 3.3. Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону № 1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

39. Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

40. Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в пункті 52 рішення у справі №10441/06 «Пічкур проти України» від 7 лютого 2014 року.

41. Також, у пункті 3 Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначено, що пункт 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» створено правову ситуацію, у якій громадяни, які працювали на території України, сплачували страхові внески і отримали право на пенсію, але обрали постійним місцем проживання державу, з якою Україна не уклала міжнародний договір щодо виплати громадянам України пенсій, зароблених в Україні, позбавлені можливості їх одержувати. При цьому наголошується, що вказані положення Закону суперечать приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості.

42. Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України. […]

50. Аналіз зазначених положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

51. Таким чином, у разі, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах до тих пір, поки такі виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон № 1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

52. При первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, встановлені статтею 49 Закону №1058-IV.

При цьому законодавцем чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

53. З пункту 3 резолютивної частини Рішення від 7 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 вбачається, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте, відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

55. Водночас відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвело до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

56. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18.

57. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 26 жовтня 2021 року представником позивачки, який діяв на підставі нотаріальної довіреності, подано безпосередньо до управління Пенсійного фонду України особисту заяву позивачки про поновлення пенсії.

58. При цьому колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 2.8 Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

59. Відповідно до пункту 1.2 та пункту 1.5 Порядку №22-1 заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

60. Таким чином, пенсіонер наділений правом вибору щодо особистого звернення до органу, що призначає пенсію, або через свого представника, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивачка повинна особисто звернутися із заявою про поновлення пенсії є помилковими.

61. Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 липня 2019 року у справі № 812/564/18, від 1 жовтня 2019 року у справі №826/3943/16, від 31 жовтня 2019 року у справі № 160/7699/18, від 30 січня 2020 року у справі №489/5194/16-а, від 5 лютого 2020 року у справі № 501/28/17 та від 31 березня 2020 року у справі №826/14837/16, від 18 травня 2022 року у справі № 160/5259/20.

63. За приписами ч. 2 ст. 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

64. Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

65. Таким чином, сам по собі факт звернення особи чи її представника до територіального органу Пенсійного фонду не є підставою для поновлення виплати пенсії, а таке поновлення можливе лише після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

66. Крім того, за змістом частини 2 статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного Фонду.

67. Згідно зі пункту 4.3. Порядку 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

68. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, однією з підстав відмови у поновленні виплати пенсії позивачці стало те, що заява про перерахунок та відновлення виплати пенсії, починаючи з 07 жовтня 2009 року за формою дод.1 Порядку № 22-1, подана через представника по довіреності в Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, через Відділ обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) управління обслуговування громадян.

Так, при зверненні представника позивачки із заявою від 26 жовтня 2021 року про поновлення пенсії, останнім отримано роз`яснення Головного управління ПФУ у Львівській області, яке викладено в листі від 22 листопада 2021 року за вих. № 17172-16455/З-55/8-1300/21, про необхідність особистого звернення позивача до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) із заявою та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації).

69. Отже, заява представника позивачки фактично розглянута не була і рішення встановленої форми за наслідками розгляду не прийняте.

70. Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

71. Виходячи із наведеного, Суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, а саме, зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії відповідно до вимог Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1 з урахуванням зроблених судом висновків.»

При вирішенні цього спору суд враховує наведені вище висновки касаційного суду щодо обрання релевантних норм права та їх застосування до спірних правовідносин. Як наслідок такого правозастосування суд дійшов висновку про те, що заява про поновлення та виплату пенсії надіслана до пенсійного органу від імені представника позивачки ОСОБА_2 , який діє на підставі нотаріально засвідченої довіреності з проставленим апостилем, подана відповідно до Порядку №22-1.

У свою чергу, лист ГУ ПФУ у Львівській області від 19.04.2023 № 10222-7688/А-52/8-1300/23, яким роз`яснено необхідність особистого звернення позивача до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) із заявою та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації), не є належною формою розгляду заяви представника позивачки. Нормами статті 49 Закону № 1058 та Порядку № 22-1 регламентовано, що за результатами розгляду заяви орган ПФУ приймає рішення або про призначення пенсії, перерахунок та поновлення раніше призначеної пенсії, або про відмову у такому призначенні пенсії, перерахунку та поновленні раніше призначеної пенсії.

Таким чином, роз`яснення ГУ ПФУ у Львівській області не є одним із тих рішень, які орган ПФУ повинен прийняти за наслідками розгляду заяви про поновлення раніше призначеної пенсії, що свідчить про неналежний розгляд такої заяви.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених протиправними діями ГУ ПФУ у Львівській області прав позивача є спонукання/зобов`язання відповідача розглянути заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від 22 березня 2023 року про поновлення виплати пенсії за віком з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про нарахування компенсації втрати частини доходів, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, здійснення осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником, суд зазначає таке:

призначення, виплата чи припинення виплат пенсії, перерахунок пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України. Зважаючи на ту обставину, що пенсія позивачці нарахована не була, відповідач не вчиняв будь-яких дій, пов`язаних із розрахунком її розміру, визначенням складових, що будуть враховуватися при її розрахунку, як і не визначав у який спосіб здійснюватиметься виплата поновленої пенсії, суд дійшов висновку, що ці вимоги є передчасними, тому задоволенню не підлягають.

Щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, то відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Стаття 2 вказаного закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Враховуючи те, що пенсія позивачці ще не нарахована, то і підстави для компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати відсутні.

З огляду на викладені мотиви та з урахуванням висновків касаційного суду щодо обрання та застосування релевантних норм права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, з виходом за межі позовних вимог.

Ухвалою від 09.05.2023 позивачку звільнено від сплати судового збору, доказів понесення інших видів судових витрат сторони суду не надали, відтак підстав для їх розподілу немає.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовільнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 , подану представником Акерманом Олегом Матвійовичем, від 22 березня 2023 року про поновлення виплати пенсії заявниці за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2023 року, подану представником ОСОБА_2 , про поновлення виплати пенсії заявниці за віком та прийняти обґрунтоване рішення по суті звернення в порядку та строки, визначені Порядком №22-1, а саме про поновлення виплати пенсії або про відмову в поновленні виплати пенсії (із зазначенням мотивів та правових підстав прийняття такого рішення).

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляти.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович