Справа № 160/34619/23
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2024-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Жовтоводської окружної прокуратури до Божедарівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
29 грудня 2023 року Жовтоводська окружна прокуратура звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Божедарівської селищної ради, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Божедарівської селищної ради, яка полягає у непроведенні реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна Адамівську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини тип «АГ», розташовану за адресою: вул. Медична, 36, с. Адамівка Кам`янського району Дніпропетровської області;
- зобов`язати Божедарівську селищну раду вчинити дії щодо реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна - Адамівську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини тип «АГ», розташовану за адресою: вул. Медична, 36, с. Адамівка Кам`янського району Дніпропетровської області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
01.02.2024 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю. У відзиві відповідач зазначив про відсутність бездіяльності з його сторони, та як доказ надав суду укладений Договір №БН/1 від 24.01.2024, відповідно до якого виконавчий комітет Божедарівської селищної ради замовив технічну інвентаризацію нерухомого майна, виготовлення технічних паспортів, присвоєння ідентифікаторів будівництва із внесенням відомостей до єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (послуги), код за ДК 021:2015-71240000-2, а саме: Адамівську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини тип «АГ», розташовану за адресою: вул. Медична, 36, с. Адамівка, Кам`янського району Дніпропетровської області. Відповідач вважає, що на теперішній час відсутнє ухилення від реєстрації права на нерухомість.
13.02.2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що за весь час листування прокурора із селищною радою жодних документів на підтвердження вчинення дій щодо реєстрації права комунальної власності органом місцевого самоврядування не надано. На думку позивача, факт укладення Договору №БН/1 від 24.01.2024 щодо технічної інвентаризації нерухомого майна, жодним чином не свідчить про відсутність протиправної бездіяльності Божедарівської селищної ради, оскільки вказане нерухоме майно було прийнято у комунальну власність 25.02.2021, тобто майже 3 роки тому, а є лише початковим етапом щодо виконання комплексу дій для реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна. Також, позивачем було зазначено, що укладення договору відбулось лише 24.01.2024 (із терміном дії до 01.12.2024), тобто вказані дії відповідача жодним чином не свідчать про його реальний намір дотримання вимог чинного законодавства щодо реєстрації права комунальної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна. Крім того, підписання вказаного договору стало наслідком втручання прокурора у питання дотримання вимог пам`яткоохоронного законодавства органом місцевого самоврядування шляхом пред`явлення даного позову.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як свідчать матеріали справи, під час здійснення представницьких повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Жовтоводською окружною прокуратурою було встановлено, що на території Божедарівської селищної ради у селі Адамівка наявна пам`ятка архітектури місцевого значення, а саме: «Комплекс земської лікарні і садиби» (охоронний № 210), яка взята на облік розпорядженням Голови обласної державної адміністрації від 12.04.1996 № 158-р.
Розпорядженням Голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.1996 № 158-р «Про затвердження Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області» було затверджено перелік пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області. Вирішено виконкомам міських Рад народних депутатів та районним державним адміністраціям, на території яких знаходяться вищевказані об`єкти, організувати охорону, реставрацію та використання пам`яток архітектури. У додатку до розпорядження значиться Перелік пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, до якого включено «Комплекс земської лікарні і садиби» друга половина ХІХ поч. ХХ ст., яка розташована в с. Адамівка Криничанського (нині Кам`янського) району.
Паспорт пам`ятки архітектури місцевого значення «Комплекс земської лікарні і садиби» (охоронний № 210), не виготовлявся.
Відповідно до акту візуального обстеження (пам`ятки) культурної спадщини пам`ятки архітектури місцевого значення «Комплекс земської лікарні і садиби» ( охоронний № 210) від 10.07.2023 №б/н, який проведений комісією у складі, затвердженому розпорядженням селищного голови від 05.04.2023 №25-аг «Про затвердження складу з проведення постійного моніторингу щодо збереження об`єктів культурної спадщини на території Божедарівської селищної ради», об`єкт комплекс земської лікарні і садиби (Адамівка) складається з багатьох окремих будівель, більшість будівель комплексу мають зовнішні та внутрішні візуальні пошкодження (стіни, дах, двері, вікна, підлога, пічне опалення), покриття даху шиферне, стіни цегляні. Територія об`єкту має огорожу із залізобетонних конструкцій, більша частина подвір`я суттєво захаращена чагарниками. На даний час комплекс земської лікарні і садиби (Адамівка) не використовується. Оцінка стану об`єкта незадовільна.
Відповідно до листа Відділу освіти, молоді, спорту, культури та туризму Божедарівської селищної ради від 03.10.2023 № 01-32/432, пам`ятка архітектури місцевого значення Комплекс земської лікарні і садиби розташований за адресою: вул. Медична, 36 с. Адамівка Кам`янського району Дніпропетровської області.
Відповідно до п. 1 рішення Божедарівської селищної ради від 25.02.2021 №24- 06/VІІІ «Про безоплатне прийняття із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Кам`янського району у комунальну власність Божедарівської селищної ради нерухоме майно та лікувально-профілактичні підрозділи комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Криничанської районної ради» вирішено безоплатно прийняти із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Кам`янського району у комунальну власність Божедарівської селищної ради нерухоме майно та лікувально-профілактичні підрозділи Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Криничанської районної ради».
Таким чином, пам`ятка архітектури місцевого значення «Комплекс земської лікарні і садиби» (охоронний № 210) є власністю Божедарівської селищної ради, знаходиться за адресою: с. Адамівка, Криничанський (нині Кам`янський) район Дніпропетровська область.
Згідно з листом Комунального підприємства «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 28.11.2023 №4/357 станом на 31.12.2012 технічна документація на вищезгадану пам`ятку не виготовлялась, державна реєстрація права власності не проводилась. Відомості про право власності щодо вказаного об`єкту нерухомого майна перевірено на паперових носіях станом на 31.12.2012.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване по вул. Медична, 36 с. Адамівка Кам`янського (Криничанського) району Дніпропетровської області.
Жовтоводською окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Божедарівської селищної ради та Відділу освіти, молоді, спорту, культури та туризму Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області було направлено листи з інформацією щодо порушення інтересів держави та необхідності вжиття заходів, спрямованих на збереження та використання спірного об`єкту нерухомого майна.
Листом окружної прокуратури № 04/55/1-1064 вих-23 від 17.11.2023 селищну раду та Відділ освіти повідомлено про те, що право власності на комплекс будівель за адресою: вул.Медична,36, с. Адамівка Кам`янського району не зареєстровано і вказана ситуація порушує вимоги ст.182 Цивільного кодексу України, ч.3 ст.16, ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування».
У відповідь на лист окружної прокуратури, Божедарівська селищна рада повідомила (вих. № 1329/02-12 від 22.11.2023), що у зв`язку із обмеженим фінансуванням заходи щодо виготовлення відповідної документації не здійснювались.
Відділ освіти у своїй відповіді (вих. № 01-32/548 від 06.12.2023) також повідомив, що за браком коштів інвентарна справа не виготовлялася.
Повторно, окружною прокуратурою за вихідним №04/55/1-1139вих-23 від 08.12.2023 було повідомлено Божедарівську селищну раду та Відділ освіти про необхідність вжиття заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів, та запитано, чи будуть вживатись такі заходи, у разі невжиття заходів повідомити про причини.
У відповіді Божедарівської селищної ради (вих. № 1418/02-12 від 18.12.2023) зазначено, що фінансування селищної ради є обмеженим та наразі немає можливості виготовити документацію на таке нерухоме майно для проведення державної реєстрації права комунальної власності.
Також, встановлено, що відповідно до інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право комунальної власності на вищевказане нерухоме майно до цього часу не зареєстровано.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Предметом даного позову є оскарження бездіяльності органу місцевого самоврядування - Божедарівської селищної ради, яка полягає у непроведенні державної реєстрації права комунальної власності об`єднаної територіальної громади в особі Божедарівської селищної ради на Адамівську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини - тип «АГ», яка розташована за адресою: вул. Медична, 36, с. Адамівка, Кам`янський район Дніпропетровська область.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з ч. 4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Звернення прокурора до суду у даній справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час виконання будівельних робіт у зонах охорони об`єктів культурної спадщини та забудови земельних ділянок в історичному ареалі міста.
Зазначені вище обставини є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду із позовною заявою відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-V1І «Про прокуратуру» та статтею 53 КАС України.
Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Правові основи управління об`єктами державної власності визначає Закон України від 21.09.2006 № 185-V «Про управління об`єктами державної власності» (далі Закон № 185-V). Згідно статті 1 цього Закону управління об`єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.
Як зазначено у частині 1 статті 3 Закону № 185-V одним із об`єктів управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів або залишилося після ліквідації підприємств та організацій.
Як визначено частинами четвертою, п`ятою статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені закономпідстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади.
При вирішенні справи суд бере до уваги, що інтереси держави є оціночним поняттям, а тому прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.12.2019 у справі №920/121/19, суд зазначає, що поняття «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 26.07.2018 у справі №926/1111/15, від 08.02.2019 у справі №915/20/18).
Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.
З наведеного вбачається, що інтереси держави спрямовані на забезпечення гарантій державної влади та ефективного функціонування її інститутів та органів задля захисту та реалізації прав і свобод територіальних громад.
За таких обставин у даному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, який полягає у необхідності дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності у сфері майнових правовідносин, та, як наслідок, реалізації державних гарантій щодо захисту права власності. Отже, суд вважає наявні передбачені частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.
Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Комунальна власність одна з трьох форм власності, поряд з державною та приватною. Також, поряд з державною власністю це одна з двох форм публічної власності. За своєю суттю комунальна власність є колективною.
У статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що представницьким органом місцевого самоврядування є відповідна місцева рада, яка складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.
Відповідно до пункту 31 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення цих повноважень та умов їх здійснення.
Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. До відання виконавчих органів, зокрема міських рад, належать повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (пункт 1 статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Так, частиною другою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій територіальної громади.
Згідно із ч. 1 ст. 73 Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Також, нормами ч. 1 ст. ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. До об`єктів нерухомого майна Цивільним України кодексом віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» об`єктами нерухомого майна є: житлові будинки, квартири, будівлі, споруди, житлові та нежитлові приміщення (стаття 5).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 1 статті 5 вказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до згаданого Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності.
У Державному реєстрі прав відповідно до статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.
Відповідно до частини третьої статті 182 Цивільного кодексу України ухилення від реєстрації права на нерухомість, окрім іншого, можуть бути оскаржені до суду.
Суд з матеріалів справи встановив, що Божедарівська селищна рада, як власник комунального майна, що діє в інтересах територіальної громади, не зареєструвала на виконання рішення селищної ради №24-06/VIIІ від 25.02.2021 року право власності на об`єкт комунального майна Адамівську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини тип «АГ» за адресою: АДРЕСА_1 .
Аналіз наведених норм дає підстави для висновків про те, що Божедарівська селищна рада, яка уповноважена управляти комунальним майном, несе обов`язок щодо державної реєстрації в установленому порядку права власності територіальної громади та належного оформлення правовстановлюючих документів на об`єкти права власності територіальної громади. Крім того, без реєстрації права комунальної власності орган місцевого самоврядування не може реалізовувати функції власника, в тому числі звертатись до суду в разі самовільного зайняття вказаного нерухомого майна чи вчинення інших протиправних дій якими порушуються інтереси територіальної громади.
За наведених обставин, суд вважає, що тривале не забезпечення відповідачем виконання вимог законодавства щодо оформлення права власності на вказаний об`єкт нерухомості свідчить про протиправну бездіяльність з боку Божедарівської селищної ради.
З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо забезпечення реєстрації права комунальної власності на вказане нерухоме майно територіальної громади, а тому, вважає, за необхідне зобов`язати відповідача вжити заходів щодо проведення державної реєстрації права власності на об`єкти комунальної власності.
Також, суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час судового розгляду справи відповідач не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, які спростовували б твердження позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує, що оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідачів не підлягають.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Жовтоводської окружної прокуратури до Божедарівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Божедарівської селищної ради, яка полягає у непроведенні реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна Адамівську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини тип «АГ», розташовану за адресою: вул. Медична, 36, с. Адамівка Кам`янського району Дніпропетровської області.
Зобов`язати Божедарівську селищну раду вчинити дії щодо реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна - Адамівську лікарську амбулаторію загальної практики сімейної медицини тип «АГ», розташовану за адресою: вул. Медична, 36, с. Адамівка Кам`янського району Дніпропетровської області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник