Справа № 362/767/24
Суддя: Дорошенко В. М.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа 362/767/24
провадження 2-а/362/11/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2024 р. місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Дорошенко В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управляння патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у місті Києві (далі відповідач-1) з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову, винесену 22.01.2024 рядовим 1 взводу 5 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції у місті Києві ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП до адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за зазначених у оскаржуваній постанові обставин дійсно здійснив зупинку на крайній правій смузі, призначеній для руху громадського транспорту, проте зробив це вимушено через спрацювання під час руху автомобільної сигналізації «StarLine» у результаті чого автомобіль під час їзди втратив можливість продовжувати рух і зупинився біля узбіччя. На виконання вимог п. 9.9. ПДР України ввімкнув світлову сигналізацію і вживав заходів, щоб прибрати автомобіль з дороги, скеровуючи його до АЗС, яка знаходилась неподалік. У цей момент автомобіль відновив зв`язок з електронною міткою, яка знаходилась у його кишені, і міг здійснювати рух далі, тобто вимушена зупинка тривала декілька хвилин. Саме тоді до нього під`їхав патрульний автомобіль, поліцейський почав звинувачувати його, позивача, у зупинці у забороненому місці, навіть не поцікавившись що сталося. Наголошує, що умислу зупинятися у забороненому місці у нього не було, п. 17.1 ПДР України не порушував, оскільки здійснив вимушену зупинку на смузі для руху громадського транспорту і намагався вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, як того вимагає п. 15.14 ПДР. Тому дії поліцейського щодо притягнення його до відповідальності є протиправними.

У додаткових поясненнях до позову позивач зазначив, що за вищезазначених обставин поліцейський, які підійшов до його автомобіля, не представився, а одразу почав стверджувати про порушення позивачем ПДР України, за що передбачено штраф. Позивач ствердив, що намагався пояснити поліцейському причину вимушеної зупинки, однак останній не реагував на його слова, натомість сперечався і фактично розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, не роз`яснивши позивачу його прав. Позивач наголосив, що дізнався про факт притягнення його до відповідальності лише після того, як поліцейський роздрукував оскаржувану постанову. Відтак позивач був позбавлений права брати участь у розгляді цієї справи, а свої письмові пояснення надав уже після розгляду цієї справи.

Ухвалою від 09.02.2024 суд відкрив провадження у справі й ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також залучив в якості відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі відповідач-2).

Відповідач-2 позов не визнав. У відзиві на позов наполягає на правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно з оспорюваною постановою та дотриманні процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. З-поміж іншого відповідач зауважив на тому, що позивач, водій автомобіля «Chevrolet Bolt EV», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку у призначеній для руху громадського транспорту смузі. Поліцейський роз`яснив позивачу про порушення ПДР України і наявність у його діях складу передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП правопорушення, та, заслухавши пояснення позивача, оцінивши наявні у справі докази, враховуючи значність правопорушення, виніс оскаржувану постанову, з якою ознайомив позивача, роз`яснивши порядок оскарження і наслідки її невиконання.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд установив таке.

Постановою від 22.01.2024 серії ЕНА № 1290828 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень.

У постанові зазначено, що 21.01.2024 о 13:21:26 у м. Києві по проспекту Берестейському (Перемоги) ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Bolt EV», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку (рух) транспортного засобу на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначених дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР України «на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів. позначених дорожнім знаком 5.8 або 5.11, забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі».

Незгода позивача з указаною постановою та твердження останнього про порушення її прав цією постановою зумовили звернення до суду з позовом, що розглядається.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За правилом п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Як вже зазначено, позивач наполягає на недотриманні з боку поліцейських процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП обумовлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, яка полягає в тому, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Проаналізувавши матеріали справи, аргументи відзиву на позов, суд констатує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами дотримання з боку поліцейських процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, гарантування обумовлених ст. 268 КУпАП прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як убачається з досліджених судом відеозапису, в порушення вимог ст. 279 КУпАП поліцейський не представився та розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення без роз`яснення позивачу його прав і обов`язків, у тому числі права на захист.

З урахуванням наведеного суд констатує, що оспорювана постанова винесена з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та, відповідно, є протиправною.

Водночас такі порушення можуть бути усунуті під час нового розгляду компетентним органом (посадовою особою).

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на викладене, суд не надає детальної оцінки аргументам сторін по суті адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності згідно з оспорюваною постановою.

Відтак, позовні вимоги належить задовольнити частково, скасувати оскаржувані постанови і надіслати справи на новий розгляд.

За правилом частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, за звернення до адміністративного суду позивачем судовий збір не сплачено, судом вирішено відстрочити сплату судового збору до винесення рішення по суті.

З огляду на результат розгляду справи, з урахуванням вимог статті 139 КАС України, відповідні судові витрати належить стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 139, 244-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Вийти за межі заявлених ним позовних вимог.

2. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22.01.2024 серії ЕНА № 1290828, винесену щодо ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 гривень.

3. Надіслати справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 статті 122 КУпАП на новий розгляд до Управління патрульної поліції Національної поліції України.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на корить держави судові витрати в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя В.М. Дорошенко