Справа № 640/19326/22
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної митної служби України на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 14 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, третя особа - Чернігівська митниця про скасування постанови про залишення скарги без задоволення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної митної служби України, третя особа - Чернігівська митниця про визнання протиправною та скасування постанови головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби від 27.10.2022 року про залишення без задоволення скарги на постанову у справі про порушення митних правил №0213/10200/22 від 19.09.2022 року.

Шевченківський районний суд м.Києва рішенням від 14 грудня 2023 року позов задовольнив частково. Скасував постанову головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з митними правопорушеннями Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби Ошовського О.К. від 27.10.2022 року за скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівської митниці від 19.09.2022 року у справі про порушення митних правил №0213/10200/22. Надіслав справу на новий розгляд до Державної митної служби України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Державна митна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Згідно ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та у разу, зокрема, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Оскільки сторонами не заявлялись клопотання про розгляд справи за їх участі, у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 19.09.2022 за результатами розгляду справи про порушення митних правил від 05.09.2022 №0213/10200/22, постановою в. о. начальника Чернігівської митниці Козюберди В.В. позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною четвертою статті 481 МК України та накладено штраф в розмірі 34 000 грн.

Підставою для винесення постанови стало перевищення позивачкою строку тимчасового вивезення товару за книжкою (карнетом) А.Т.А. № UA/01/0067/21.

Зокрема перевіркою встановлено, що 04.05.2018 підрозділом митного оформлення Чернігівської митниці ДФС в пункті пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці здійснено митне оформлення та пропуск за межі митної території України на підставі книжки (карнету) A.T.AN №UA/01/0119/18 відповідно до обраного декларантом митного режиму тимчасового вивезення із заявленою метою прийняття участі у циркових програмах (гастролях) 34 найменувань товарів (живі тварини, інвентар, електрообладнання та ін.) загальною вагою 484,5 кг та вартістю 2 969 євро.

Власник (відправник): громадянка України ОСОБА_1 .

Гранична дата зворотного ввезення товарів за книжкою (карнетом) A.T.A №UA/01/0119/18 на митну територію України до 16.04.2019 року.

За заявами позивачки було тричі продовжено строк тимчасового вивезення товарів до 01.04.2020 року, до 31.03.2021 року та до 31.03.2022 року (видана нова книжка (карнет) A.T.A № UA/01/0067/21).

Згідно останньої заяви позивачка повинна була повернути товар, поміщений у митний режим тимчасового вивезення за книжкою (карнетом) A.T.A. №UA/01/00067/21, на територію України в режимі «реімпорт» у строк до 31.03.2022 року або помістити в інший митний режим.

Листом від 26.07.2022 за №7.11-3/7.11-17-01/10/3493 митниця повідомила позивачку про необхідність надання пояснень щодо місця знаходження тимчасово вивезених товарів та можливої зміни їх статусу шляхом поміщення у відповідний митний режим на території республіки Білорусь.

ОСОБА_1 направила до Чернігівської митниці копії документів відповідно до яких зазначені українські товари поміщено на території республіки Білорусь у митний режим імпорту.

Проте станом на 05.09.2022 інформація про завершення митного режиму тимчасового вивезення товарів, поміщених у цей митний режим на підставі книжки A.T.A №UA/01/0067/21 в ЄАІС митних органів України була відсутня.

19.09.2022 року до Чернігівської митниці надійшло клопотання позивачки в якому вона просила закрити провадження у справі внаслідок форс-мажорних обставин, введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року.

Водночас будь-яких документів, що засвідчують факт настання аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих державними органами або посвідчених Торгово-промисловою палатою України чи іншими уповноваженими нею органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції, позивачкою митним органам не надала (в додатку до клопотання лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, який має загальний характер і не стосується безпосередньо звернення позивачки ).

З огляду на викладені обставини в.о. начальника Чернігівської митниці прийшов до висновку, що встановлено факт перевищення строку тимчасового вивезення товарів з митної території України більше ніж на двадцять діб, а тому в діях позивачки наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.481 МК України, у зв`язку з чим її до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн.

Позивачка не погоджуючись з постановою Чернігівської митниці від 19.09.2022 звернулася до Держмитслужби з відповідною скаргою з метою перевірки законності та обґрунтованості цієї постанови.

Листом від 27.10.2022 №20/20-02-02/10/737 Державна митна служба України надіслала на адресу позивачки копію постанови Держмитслужби від 27.10.2022, якою залишено постанову Чернігівської митниці від 19.09.2022 без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Вважаючи постанову Держмитслужби від 27.10.2022 протиправною, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі також КУпАП) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини четвертої статті 3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі також Конвенція) притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.

Згідно частини другої статті 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 6 Конвенції встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини (далі також ЄСПЛ) у своїх рішеннях наголошує, що хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй фактично пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (зокрема, пункт 51 рішення у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Згідно статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення ( п. 23 ч. 1 ст. 4 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється в будь-якому митному органі з пред`явленням їх цьому органу, якщо інше не передбачено цим Кодексом ( ч. 3 ст. 247 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 255 МК України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації ( ч. 8 ст. 264 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Перевищення строку тимчасового ввезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів, крім транспортних засобів особистого користування, за межі митної території України більше ніж на двадцять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.4 ст. 481 МК України).

Як уже зазначалось вище, 04.05.2018 підрозділом митного оформлення Чернігівської митниці ДФС в пункті пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці здійснено митне оформлення та пропуск за межі митної території України на підставі книжки (карнету) A.T.AN №UA/01/0119/18 відповідно до обраного декларантом митного режиму тимчасового вивезення із заявленою метою прийняття участі у циркових програмах (гастролях) 34 найменувань товарів (живі тварини, інвентар, електрообладнання та ін.) загальною вагою 484,5 кг та вартістю 2 969 євро.

За заявами позивачки було тричі продовжено строк тимчасового вивезення товарів до 01.04.2020 року, до 31.03.2021 року та до 21.03.2022 року (видана нова книжка (карнет) A.T.A № UA/01/0067/21).

Згідно останньої заяви позивачки про продовження строку тимчасового вивезення товарів, остання повинна була повернути товар, поміщений у митний режим тимчасового вивезення за книжкою (карнетом) A.T.A. №UA/01/00067/21, на територію України в режимі «реімпорт» у строк до 21.03.2022 або помістити в інший митний режим.

Проте у строк до 21.03.2022 та в подальшому позивачка не звернулась до відповідача із заявою про продовження терміну перебування товарів у митному режимі тимчасового ввезення.

Фактично вищезазначені товари, які було ввезено на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення не були заявлені до митного режиму реекспорт у встановлений строк до 21.03.2022 та не поміщені в інший митний режим.

Станом на 19.09.2022 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, позивачкою подано не було.

Отже, ОСОБА_1 перевищено строк тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на двадцять діб, не заявлено зазначений товар до митного режиму «реекспорт» чи інший митний режим, що не допускається митним кодексом України та не подано заяву щодо продовження строку тимчасового ввезення товарів, що вказує на наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.481 Митного кодексу України.

Зі змісту оскарженої постанови Держмитслужби від 27.10.2022, вбачається, що головний державний інспектор відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби розглядаючи скаргу позивачки на постанову Чернігівської митниці від 19.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн., детально проаналізував зібрані докази у їх сукупності, які вказують на наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.481 Митного кодексу України, та ухвалив законну постанову.

Так інспектором у постанові зазначено, що наданий позивачкою лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, має загальний характер і не стосується безпосередньо звернення ОСОБА_1 .

При цьому у матеріалах справи відсутній сертифікат ТПП України або уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який стосується безпосередньо ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції зазначив, що наданий позивачкою лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 є належним засвідченням форс мажорних обставин.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є належним підтвердженням неможливості виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання стосовно тимчасового вивезення товарів з митної території України внаслідок дії обставин непереробної сили, оскільки є загальним офіційним листом, який видано без дослідження наявності причинно-наслідкового зв`язку між військової агресією російської федерації проти України та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.

Слід зазначити, що обставини непереробної сили, на які позивачка посилалась не є автоматичною підставою для звільнення її від виконання зобов`язання про зворотне ввезення товарів за книжкою (карнетом А.Т.А. №UA/01/0067/21) на митну територію України в строк до 21.03.2022, поміщення у інший митний режим або звернення до митного органу із заявою про продовження строку тимчасового їх вивезення.

Колегія суддів вважає, що інспектор Держмитслужби правильно зазначив, що надані позивачкою документи не є достатніми для висновку про те, що факт перевищення строку тимчасового вивезення товарів з митної території України більше ніж на двадцять діб, стався у наслідок дії обставин непереробної сили.

У оскаржуваній постанові суд першої інстанції також зазначив про відсутність доказів уповноваженої особи на складання протоколу про порушення митних правил (відсутність посадової інструкції щодо його/її права складати такі протоколи). Суд вказав, що суду не надано доказів, що роботу митниці чи її посадових осіб було відновлено. Крім того суд зазначив, що в даному випадку існування двох протоколів, підписаних різними посадовими особами не є помилкою.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови Держмитслужби вбачається, що під час перевірки інспектором досліджувались обставини зазначення помилкових відомостей стосовно особи, яка склала протокол про порушення митних правил №0213/10200/22.

Так у постанові від 27.10.2022 року Державної митної служби України вказано, що зазначення помилкових відомостей стосовно особи, яка склала протокол про порушення митних правил жодним чином не вплинуло на прийняте рішення і в свою чергу, не може свідчити про те, що провадження у справі про порушення митних правил здійснено митницею з порушенням митного законодавства.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив, що головним державним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Чернігівської митниці Олексенком О.М. на електронну пошту ОСОБА_1 помилково направлено дві електронні копії одного протоколу про порушення митних правил з одним реєстраційним номером, за одним фактом порушення митних правил. При цьому, вказані електронні копії були зареєстровані на головного державного інспектора Фесенка І.М. та головного державного інспектора Олексенка О.М.

Олексенко О.М. помилково направив протокол, в якому було вказано прізвище Фесенко І.М. , а після виявлення помилки, вважаючи, що тверда копія не відправлялась порушниці митних правил, виправив помилку та направив їй вірну копію примірника протоколу про порушення митних правил.

Колегія суддів, враховуючи пояснення апелянта, зазначає, що складання протоколу про порушення митних правил є процесуальною дією, в якому фіксується подія правопорушення, яким встановлюються докази по справі та який не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому наведена вище описка у протоколі не вплинула та не може вплинути на прийняте Чернігівською митницею рішення.

До того, ж слід зазначити, що позивачці було відомо про складання протоколу про порушення митних правил в якому було зазначено дату розгляду справи - 19.09.2022 року о 10.30 год та про допущену описку у протоколі. Позивачка не була позбавлена можливості надати свої пояснення та зауваження щодо протоколу до прийняття Чернігівською митницею рішення, проте таких дій не вчинила.

Щодо доводів суду першої інстанції про те, що суду не надано доказів, що роботу митниці чи її посадових осіб було відновлено, слід зазначити, що виконання посадовими особами Чернігівської митниці завдань та функцій у сфері виявлення порушень митних правил та вчинення процесуальних дій під час здійснення провадження у справі №0213/10200/22 свідчить про роботу митного органу, що виключає необхідність доведення простою та вказує на очевидну відсутність таких доказів у матеріалах справи про порушення митних правил.

Враховуючи наведені вище обставини у сукупності, колегія суддів дійшла висновку що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови головного державного інспектора відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби від 27.10.2022 року, оскільки остання прийнята з урахуванням всіх обставин та наданих доказів, є обґрунтованою та прийнятою в межах наданих повноважень.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної митної служби України задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 14 грудня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких