Справа № 420/28654/23
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/28654/23
Перша інстанція: суддя Левчук О.А.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Турецької І.О.,

Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного від 5 січня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення №91 від 18.04.2023р. про перерахунок пенсії позивачки з 2009 року;

- скасувати в пенсійній справі позивачки в графі "особливості" позначку "не підлягає МП. признач. за ріш. суду в твердому розмірі" та включити позивачку в коло осіб яким відповідач зобов`язаний проводити автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до Закону;

- визнати дії ГУ ПФУ в Одеській області стосовно здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії позивачці у розмірі визначеному не на дату нарахування до фактичної виплати поновленої пенсії, та здійснення розрахунку суми боргу за період з 7.10.2009р. по 21.03.2019р. без обов`язкового врахування автоматичного перерахунку на момент її виплати та без нарахування компенсації втрати частини доходів протиправними;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області стосовно не здійснення ним розрахунку суми поточної пенсії на сьогоднішній день з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати та не здійснення ним розрахунку суми боргу за період з 7.10.2009р. по 21.03.2019р. з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію позивачки, за період з 7.10.2009р. по 21.03.2019р. відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області здійснити розрахунок пенсії позивачки за період з 7.10.2009р. по 21.03.2019р. з урахуванням автоматичного перерахунку на момент нарахування її до виплати з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на щомісячну пенсію позивачки, за період з 7.10.2009р. по 21.03.2019р., за винятком сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є громадянкою України, пенсіонеркою за віком, яка постійно проживає в Ізраїлі.

Рішенням Одеського окружного суду по справі №420/10130/22 визнано розрахунок пенсії позивачки, зроблений для відновлення пенсії починаючи з 21.03.2019р. протиправним.

Наразі відповідач виконав рішення суду щодо поновлення пенсії з 7.10.2009р. по 20.03.2019 у справі 420/10131/22, але повторив той самий розрахунок, який вже був визнаний протиправним, але вже з 7.10.2009р..

При перевірці справи в електронному кабінеті ПФУ позивачки виявлено рішення №91 від 18.04.2023р. про перерахунок пенсії позивачки з 2009 року, з якого вбачається, що відповідач протиправно: - вніс в графу «Особливості» в пенсійній справі позначку «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм.» таким чином виключив позивачку з кола осіб, стосовно яких зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії; - не розрахував пенсію позивачки з 7.10.2009р. з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати та не здійснив розрахунок суми боргу за період з 7.10.2009р. по 21.03.2019р. з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати; - не здійснив нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію позивачки з 7.10.2009р. по момент фактичної виплати.

Разом з тим, позивачка вказала, що під час поновлення виплати, її пенсія за минулий час повинна бути нарахована та виплачена у розмірі, визначеному відповідно до діючого законодавства на дату нарахування її до виплати, у тому числі з урахуванням діючих норм стосовно автоматичних перерахунків пенсії.

Такі дії ПФУ, на думку позивачки, є протиправними, у зв`язку із чим вона звернулася до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного від 5 січня 2024р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо встановлення в рішенні (протоколі) №91 від 18.04.202 р. в графі особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.. - з 21.03.2019 по довічно; призначення за рішенням суду - з 7.10.2009р. по 20.03.2019р.; призначення за рішенням суду - з 21.03.2019р. по довічно».

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 7.10.2009р. без застосування особливості - «не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. - з 21.03.2019р. по довічно; призначення за рішенням суду - з 7.10.2009р. по 20.03.2019р.; призначення за рішенням суду - з 21.03.2019р. по довічно», з урахуванням автоматичного перерахунку на дату нарахування до виплати, відповідно до ч.1 ст.28, ч.2 ст.42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з проведенням компенсації втрати частини доходу, із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 429,44грн..

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарг без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при поновленні позивачці пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість: «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що свідчить про порушення права на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів ст.42 Закону №1058-ІV.

Крім того, оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч.2 ст.46 Закону №1058-IV.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, яка проживає в Ізраїлі.

3.06.2003р. позивачці призначено пенсію за віком.

12.09.2004р. позивачка виїхала на постійне місце проживання в Ізраїль.

9.07.2019р. позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про поновлення виплати її пенсії.

29.07.2019р. листом ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено у задоволенні вказаної заяви, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернулась до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. по справі №420/6816/19 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області розглянути у встановленому законодавством порядку по суті заяву ОСОБА_1 від 21.03.2019р. щодо поновлення виплати пенсії за віком з урахуванням висновків суду, що наведені у рішенні суду.

В подальшому, позивачка звернулось до ПФУ із заявою про добровільне виконання рішення суду.

Однак, рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №593/03 від 1.04.2020р. їй відмовлено у поновленні виплати пенсії (а.с.29).

20.05.2020р. листом ГУ ПФУ в Одеській області №1500-0401-8/27013 повідомлено позивачку, що рішенням відділу з питань перерахунків пенсії №16 поновлено виплату пенсії за віком з 21.03.2019р..

28.05.2020р. позивачка звернулась до ПФУ із проханням надіслати рішення про поновлення виплати пенсії на надала оригінал заяви про виплату пенсії на банківський рахунок, вказаний у заяві (а.с.30 зворотній бік 31).

В подальшому, 13.01.2022р. позивачка знову направила запит щодо виплати недоотриманої пенсії (а.с.31 зворотній бік).

28.01.2022р. ГУ ПФУ в Одеській області надано відповідь №2094-899/Ч-02/8-1500/22, якою повідомлено, що на виконання рішення суду від 27.02.2020р. по справі №420/6816/19 ОСОБА_1 поновлено пенсію за віком з 21.03.2019р.. Розмір пенсії обчислено при страховому стажі 36 років 11 місяців та становить 198грн.. На виконання вищезазначеного рішення суду позивачці донараховано доплату за період з 21.03.2019р. по 31.07.2020р. в сумі 3 238,26грн.(а.с.32).

Позивачка не погодилась із вказаним рішення та звернулась до суду із трьома позовами щодо: розміру пенсії з 21.03.2019р. справа №420/10130/22, виплати пенсії з 2009р. справа №420/10131/22 та виплати на банківський рахунок справа №420/10129/22.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2022р. у справі №420/10130/22 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області стосовно не здійснення розрахунку суми поточної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням доплати за 11 років понаднормового стажу відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV та з урахуванням її автоматичного перерахунку на момент виплати відповідно до ст.28 та ч.2 ст.42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області по поновленню пенсії за віком ОСОБА_1 (здійсненого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. по справі №420/6816/19) у постійному розмірі довічно, із зазначенням в графі «Особливості»: «Не підлягає МП, признач. за ріш. суду в тверд.розм. з 21.03.2019р. по довічно». Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2019р. про поновлення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2022р. у справі №420/10131/22 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не виплати недоотриманої пенсії позивача за період з 7.10.2009р. по 21.03.2019р.. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 7.10.2009р. по 21.03.2019р..

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2023р. у справі №420/10129/22 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області стосовно не виплати ОСОБА_1 на її особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 , в тому числу суму недоотриманої пенсії, на банківський рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

В подальшому, 18.04.2023р. ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення (протоколом) №91, яким здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 2009р., згідно якого розмір її пенсії склав 198грн. (а.с.45-47, 82-83). При цьому, у вказаному рішенні (протоколі) №91 від 18.04.2023р. в графі «особливості» зазначено не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм.. з 21.03.2019р. по довічно; призначення за рішенням суду з 7.10.2009р. по 20.03.2019р.; призначення за рішенням суду з 21.03.2019р. по довічно.

За таких підстав, при поновленні позивачеві пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що свідчить про порушення права позивачки на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів ст.42 Закону №1058-ІV.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивачка звернулась із даним позовом до суду.

Перевіряючи правомірність та законність дій УПФ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) (у редакції на момент подання заяви про поновлення пенсії) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

За правилами п.1 ч.1 ст.8 Закон №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

При цьому, ст.1 цього Закону зазначено, що мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Абзацом 8 ч.2 ст.5 Закону №1058-IV передбачено, що виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

У відповідно до ст.28 Закону №1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35, а у жінок - 30 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини (ч.ч.2,3 ст.42 Закону №1058).

Тимчасово, у період з 1.04.2015р. по 31.12.2015р., у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1.01.2016р. у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивачка користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону №1058-IV, будь-яких обмежень її прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Як вбачається із матеріалів справи, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. по справі №420/6816/19, яке набрало законної сили, не містить жодних застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачці та щодо того, що її пенсія не підлягає масовим перерахункам.

Однак, ГУ ПФУ в Одеській області у своєму рішення (протокол) №91 від 18.04.2023р. здійснено перерахунок пенсії позивача з 2009р., згідно якого розмір пенсії позивача складає 198грн. та в якому в графі «особливості» зазначено не підлягають МП, признач. за ріш.суду в тверд. розм.. з 21.03.2019 по довічно; призначення за рішенням суду з 07.10.2009 по 20.03.2019; призначення за рішенням суду з 21.03.2019 по довічно.

Колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2022р. по справі №420/10130/22 вже визнавались протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області по поновленню пенсії за віком ОСОБА_1 (здійсненого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. по справі №420/6816/19) у постійному розмірі довічно, із зазначенням в графі «Особливості»: «Не підлягає МП, признач. за ріш.суду в тверд.розм. з 21.03.2019 по довічно».

Однак, ГУ ПФУ в Одеській області, приймаючи спірне рішення №91 від 18.04.2023р. вказані обставини не врахували, у зв`язку із чим допустили порушення прав позивачки на належне пенсійне забезпечення.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання вказаного рішення протиправним та визнання протиправними дій щодо невиплати позивачці пенсії за віком у законодавчо встановлених розмірах, з урахуванням збільшення розмірів мінімальної пенсії за віком.

Що стосується посилань апелянта щодо нарахування компенсації втрати частини доходів, то судова колегія виходить з наступного.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою КМУ №159.

Відповідно до статей 1, 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Правилами ст.4 цього Закону встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21.02.2001р. №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1.01.2001р..

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Враховуючи те, що не проведення виплати пенсії позивачці відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до ч.2 ст.46 Закону №1058-IV.

З огляду на вказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарг Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 січня 2024р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: І.О. Турецька

Л.П. Шеметенко