Справа № 420/10933/23
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надіслана поштою 06.05.2023 року), в якій позивачка просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №88 від 01.12.2022р. про відмову у перерахунку пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 25.01.2022 року;

перерахувати та виплатити їй з 25.01.2022 року пенсію за віком, згідно з Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках №20/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р. (про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за рант, надбавка за вислугу років); №18/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р. (про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби), з урахуванням раніше виплачених сум;

стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на її користь судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року адміністративний позов залишено без руху з підстав необхідності надання суду надання суду копії заяви ОСОБА_1 з додатками про переведення її з пенсії за віком на пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу»; встановлено позивачці строк 7 днів з дня отримання копії ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

06.06.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду заява позивачки про усунення недоліків позовної заяви та клопотання про витребування у відповідача доказів: належним чином засвідчену копію заяви з додатками про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

У клопотанні зазначено, що із заявою про переведення позивачки з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» ОСОБА_1 звернулася до Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (відділ у м. Рені) 25 січня 2022 року. Доказом, що підтверджує її звернення до органу Пенсійного фонду за переведенням з одного виду пенсії на інший є заява згідно додатку 1 до Порядку №22-1, яка залишилася у пенсійної справі. Отримати заяву самостійно позивачка не має можливості.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () належним чином засвідчену копію заяви з додатками про переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» та інші докази, що мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 січня 2022 року позивачка звернулася до Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Рені) із заявою про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 88 від 27.01.2022 року у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» позивачу було відмовлено з підстав недостатності стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Вважаючи вказане рішення пенсійного органу протиправним позивач звернулася до суду і рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року по справі №420/9249/22 її позов задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.01.2022 року № 88;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2022 року щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" відповідно до статті 37 Закону "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723, з урахуванням висновків суду.

На виконання вказаного рішення Одеського окружного адміністративного суду відповідачем було повторно розглянуто заяву позивача, зараховано спірний стаж державної служби, однак розмір пенсії було обраховано без врахування довідок №18/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022 року та № 20/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022 року та такий розмір склав 2093 грн., що є меншим ніж розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». На підставі вищевикладеного, в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відмовлено, у зв`язку з недоцільністю (а.с.10).

Про це відповідачем прийняте рішення від 01.12.2022 року відділом перерахунків пенсій №3 Управління пенсійного забезпечення, що оскаржується №88

На думку позивачки, рішення відповідача №88 від 01.12.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідач безпідставно не врахував під час потворного розгляду заяви надані довідки для обрахунку пенсії, що призвело до невірного розрахунку розміру такої пенсійної виплати і внаслідок чого пенсійний орган надав передчасну та невмотивовану відмову.

Відповідач з позовом не погодився та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 по справі №420/9248/22 стосується виключно обчислення стажу державної служби. Оскільки в рішенні суду від 31.10.2022 по справі № 420/9249/22 відсутнє зобов`язання щодо врахування при перерахунку пенсії довідок від 20.01.2022 №20/Ш/15-32-10-02-12 та від 20.01.2022 № 18/Ш/15-32-10-02-12 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, розрахунок пенсії позивача проводився без врахування зазначених довідок, які не були предметом спору в суді. Отже, за твердженням відповідача, врахувати заробітну плату позивача для обчислення розміру пенсії державного службовця правових підстав не має.

Окрему увагу відповідач звертає на те, що позивачем не дотримано строків звернення до суду із даним позовом, а відтак наявні також правові підстави для залишення його без розгляду.

З урахуванням того, що Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України, відсутні законні підстави для задоволення позову.

28 червня 2023 року позивач надала до суду відповідь на відзив, у якій зазначалося, що згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 88 від 27.01.2022 року єдиною підставою для відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» слугувала недостатність стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. При цьому, довідки про складові заробітної плати у відповідача сумнівів не викликали.

Поряд з цим позивач висловила заперечення щодо доводів відповідача про недотримання строку звернення до суду із даним позовом, оскільки про прийняття оскаржуваного рішення вона дізналася лише у лютому 2023 року, що підтверджується в тому числі й супровідним листом відповідача.

Інших процесуальних заяв по суті спору, які визначені статтею 159 КАС України від сторін до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

25 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Ізмаїльського об`єднаного Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою № 145 в якій просила здійснити переведення на пенсію за іншим Законом (ДЕРЖСЛУЖБА). До вказаної заяви долучено наступні документи:

- довідку про джерела доходів з 01.07.2000 року (№20/ш/15-32-10-02-12);

- довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року (№ш-06/02-02 від 22.02.2021);

- довідку про заробітну плату (спецпенсії) (18/ш/15-2-10-02-12);

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637; (ВКЛАДИШ ТК № АЕ № 450473);

- інший документ (службова КПР);

- паспорт;

- трудову книжку (ТК НОМЕР_2 ).

27 січня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення № 88 про відмову в переведені з одного виду пенсії на інший.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року по справі № 420/9249/22 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.01.2022 року № 88;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2022 року щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" відповідно до статті 37 Закону "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723, з урахуванням висновків суду.

01 грудня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення по пенсійній справі № 88 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 року по справі № 420/9249/22, яке набрало законної сили 01.12.2022 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву, з урахуванням висновків суду, щодо переведення ОСОБА_1 (пенсійна справа № 88, ІПН ) з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з дня звернення, тобто з 25.01.2022.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання зазначеного Рішення ОСОБА_1 до стажу державного службовця зараховано період з 27.08.1992 по 06.06.2016, в результаті стаж державної служби становить 23 роки 09 місяців 11 днів.

Розмір пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» обчислений без врахування довідок про заробітну плату від 20.01.2022 № 18/111/15-32-10-02-12 та № 20/111/15/32-10-02-12 та складає 2093 грн., що є меншим ніж розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (11578,90 грн.)

На підставі вищезазначеного, в перерахунку у зв`язку із переведенням на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відмовлено, у зв`язку з недоцільністю (а.с.9).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду із даним позовом та просить відновити її соціальні права.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-VI передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-VI, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-VI призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» (далі - Закон № 3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 визначено право державних службовців у випадках визначених цим пунктом на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, а саме державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

В частині 1 статті 37 Закону № 3723 визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи слідує, що звернувшись із заявою, позивачка реалізувала право на перерахунок пенсії за віком, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як визнається сторонами та підтверджено матеріалами справи, пенсійним органом ОСОБА_1 за наслідками повторного розгляду заяви надано відмову, яка обґрунтована тим, що розмір пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» обчислений без врахування довідок про заробітну плату від 20.01.2022 № 18/111/15-32-10-02-12 та № 20/111/15/32-10-02-12 та складає 2093 грн., що є меншим ніж розмір пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (11578,90 грн.).

Таким чином, у даній справі спірним є питання щодо правомірності дій відповідача щодо здійснення розрахунку розміру пенсії позивачки за віком згідно Закону України «Про державну службу» без врахування довідок про заробітну плату, які долучалися позивачкою до заяви про перерахунок пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок № 622).

Пунктом 2 Порядку № 622 визначено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (пункт 3 Порядку № 622).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку № 622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям визначені положеннями постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» (далі - Постанова № 1-3).

Як вбачається із наданої копії пенсійної справи разом із заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 надала довідку № 20/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022 р. (про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за рант, надбавка за вислугу років) та №18/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р.

Зазначені вище Довідки складені за формами, що відповідають формам затвердженим Постановою № 1-3 та містять відображення складових заробітної плати, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Оскільки відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд доходить висновку, що вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача відповідно до статті 37 Закону № 3723.

Вказаний висновок узгоджується з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону № 1058-ІV, відповідно до якого до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Суд констатує, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб та не в межах, визначених пенсійним законодавством України у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про те, що розмір пенсії позивача за віком згідно Закону України «Про державну службу» складає 2093 грн., безпідставно не взявши до уваги надані позивачкою довідки та не обґрунтувавши підстави неврахування їх даних.

Доводи відповідача, що оскільки в рішенні суду від 31.10.2022 року по справі № 420/9249/22 відсутнє зобов`язання щодо врахування при перерахунку пенсії довідок від 20.01.2022 №20/Ш/15-32-10-02-12 та від 20.01.2022 № 18/Ш/15-32-10-02-12 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, то і підстав для їх врахування не має, суд оцінює критично та зазначає, що фактично пенсійний орган на власний розсуд застосував норми пенсійного законодавства в контексті спірних правовідносин, не врахувавши те, що позивачкою надані довідки про складові заробітної плати, які вимагали врахування при повторному розгляді спірного питання на виконання рішення суду.

Суд наголошує, що пунктом 4.7 Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Пенсійний орган, незважаючи на відсутність в рішенні суду зобов`язання при повторному розгляді заяви позивача даних Довідок, повинен був врахувати усі подані документи. Натомість у даному випадку орган пенсійного забезпечення на власний розсуд прийняв рішення без належного дослідження поданих документів, що не узгоджується із вимогами пенсійного законодавства України. До того ж, суд погоджується із позивачем з приводу того, що будь-яких зауважень щодо змісту поданих довідок пенсійним органом не висловлено ані під час первинного розгляду заяви, ані під час повторного розгляду. Вказане, на думку суду, доводить, що подані довідки є належним чином оформлені та мають братися до уваги пенсійним органом, оскільки цього вимагає профільне законодавство.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що наведена підстава в рішенні ГУ ПФУ в Одеській області № 88 від 01.12.2022 р. про відмову у перерахунку пенсії не знайшла свого підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи, а відтак прийняте рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести позивачку з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 25.01.2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, враховуючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято протиправне рішення про відмову в перерахунку пенсії, а зазначена підстава для відмови не знайшла свого підтвердження та матеріали справи не містять будь-яких інших відомостей за яких переведення позивача на пенсію по віку відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», є неможливим, то суд вважає, що зобов`язання органу пенсійного забезпечення призначити пенсію відповідатиме завданню адміністративного судочинства, сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача та остаточно вирішить спір між сторонами. При цьому, суд наголошує, що такий спосіб відновлення порушених прав позивача не може тлумачитися як втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки у даному випадку виходячи з мотивів наданої відмови, відповідач повинен був задовольнити подану заяву, натомість надав відмову, яка за висновками суду є протиправною.

Разом із тим, суд враховує також вимоги ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV та вважає, що датою призначення позивачу пенсії є 25.01.2022 року (дата звернення із заявою про перерахунок пенсії).

Також суд вважає вмотивованими та обґрунтованими вимоги позивача стосовно зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках №20/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р. (про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за рант, надбавка за вислугу років); №18/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р. (про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби), з урахуванням раніше виплачених сум.

На підставі вищевикладеного суд приходить висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у спосіб:

визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №88 від 01.12.2022 року про відмову у перерахунку пенсії;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 25.01.2022 року у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках №20/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р., №18/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем процесуального строку звернення до суду, то такі доводи слід визнати безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частини третя статті 122 КАС України).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані приписами ст.123 КАС України.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Приписи ст.122 КАС України визначають відлік процесуального строку звернення до суду з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак, строк для оскарження позивачем наказів про звільнення та про зміну дати звільнення і його відлік розпочинається з дня, коли позивач дізнався чи мав дізнатися про оскаржувані накази.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми КАС не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Так, за обставинами даної адміністративної справи, позивач оскаржує рішення пенсійного органу, яке було прийнято 01 грудня 2022 року.

Із позовом ОСОБА_1 звернулася засобами поштового зв`язку 06.05.2023 року, що підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення на поштовому конверті.

З огляду на дату прийняття оскаржуваного рішення та дату подання позову суд приходить висновку, що позивачем строк звернення до суду дотримано.

При цьому, суд додатково враховує і те, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що про існування оскаржуваного рішення №88 ОСОБА_1 фактично дізналася з листа відповідача № 2440-1711/Ш-02/8/1500/23 від 07.02.2023 року.

Вказане додатково підтверджує правильність висновків суду про те, що ОСОБА_1 дотрималася строку звернення до суду, а відтак підстав для залишення позовної заяви без розгляду немає.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, за встановлених обставин та наявного правового регулювання даний адміністративний позов є обґрунтованим, а відтак його належить задовольнити, а наведені стороною відповідача доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., який з урахуванням вимог ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області, рішення якого визнане судом протиправним.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №88 від 01.12.2022 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з 25.01.2022 року у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідках №20/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р., №18/Ш/15-32-10-02-12 від 20.01.2022р., з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1073(одна тисяча сімдесят три)грн. 60коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян