Справа № 240/4851/22
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4851/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

21 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині неврахування до загального трудового (страхового) стажу для призначення йому пенсії за віком 11 місяців його трудової діяльності згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 19.04.2021 №43/21, направленої ТОВ "А.С.СРОЙ" м. Санкт-Петербург, Російська Федерація, й зобов`язати включити її для обчислення і нарахування йому пенсії;

- визнати належними та достатніми для призначення йому пенсії за віком додані документи, а саме: довідку від 01.12.2021 №33-35 з ТОВ "Управління Малої механізації"; екзаменаційну картку з 1978 року ДОСААФ в смт. Пулини Житомирської області про навчання в автошколі для здобуття права водіння транспортним засобом категорії "С".

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на підставі інформації, вказаної в довідці ТОВ "А.С.Строй" від 19.04.2021 №43/21.

В задоволені решти позовних вимог, а саме щодо визнання належними та достатніми для призначення пенсії за віком додані документи, а саме: довідку від 01.12.2021 №33-35 з ТОВ "Управління Малої механізації"; екзаменаційну картку з 1978 року ДОСААФ в смт. Пулини Житомирської області про навчання в автошколі для здобуття права водіння транспортним засобом категорії "С"- відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано усі необхідні документи для підтвердження стажу його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на території Російської Федерації та для зарахування цього періоду роботи до страхового стажу при призначенні пенсії.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що довідка від 19.04.2021 №43/21, видана ТОВ "А.С.Строй" (м. Санкт-Петербург) та довідки від 01.12.2021 №33, №34 та №35, видані ТОВ "Управління Малої механізації, ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії не додавались.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 11.09.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

19.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.

За наслідками розгляду поданої ОСОБА_1 заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області прийняло рішення від 26.04.2021 №62 про відмову у призначенні йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що зарахований відповідачем згідно наданих довідок та даних СПОВ (за відсутності трудової книжки) страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 5 місяців 7 днів. Відтак, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії стала відсутність у нього необхідного страхового стажу в розмірі 28 років.

Про прийняте рішення від 26.04.2021 №62 про відмову у призначенні пенсії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 листом від 17.05.2021 №0600-0219-8/36645.

Позивач не погоджується з розміром визначеного йому страхового стажу 25 років 5 місяців 7 днів та вважає, що відповідач протиправно не зарахував до цього стажу періоду його роботи в ТОВ "А.С.Строй" з березня 2013 року по лютий 2014 року (11 місяців), який підтверджується довідкою від 19.04.2021 №43/21, періоду його роботи в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації з 13.04.1983 по 02.02.1984 (11 місяців), який підтверджується довідками ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, №34 та №35, а також періоду його навчання в автошколі ДОСААФ смт.Пулини в 1978 році протягом 9 місяців, який підтверджується екзаменаційною карткою, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено право громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною 1статті 9 Закону №1058-IVвідповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В умовах дії солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально з урахуванням набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

В частині 2 статті 24 Закону №1058-IV зазначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була впроваджена в України на підставі Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.

Відтак, періоди роботи особи до 01.01.2004 (до впровадження системи персоніфікованого обліку) зараховуються до її страхового стажу на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV, а періоди роботи після 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тобто підставою для зарахування таких періодів роботи до страхового стажу є сплата страхових внесків.

До набрання чинності Законом №1058-IV право громадян на державне пенсійне забезпечення було врегульовано Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, системний аналіз норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" свідчить, що періоди роботи особи до 01.01.2004 зараховуються до її страхового стажу на підставі інформації, зазначеної в її трудовій книжці, а періоди роботи після 01.01.2014 - на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Стосовно періоду роботи позивача в Російській Федерації з березня 2013 року по лютий 2014 року в ТОВ "А.С.Строй" слід зазначити наступне.

Згідно з ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 10 Закону України "Про зайнятість населення").

Статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 14.01.1993 про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до статті 1 Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Відповідно до статті 6 Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсій на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в дію цієї Угоди. Обчислення пенсій здійснюється виходячи із заробітної плати (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 14.01.1993 про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, положення вказаних Угод розповсюджуються на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу для призначення пенсій, та передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", а 24.06.2023 прийняв постанову № 639 "Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн".

Однак, спірні правовідносини виникли до прийняття Кабінетом Міністрів України вказаних, оскільки трудовий стаж в ТОВ "А.С.Строй" позивач набув та звернувся за призначенням пенсії в період коли Угоди від 13.03.1992 про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення та Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 14.01.1993 про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, діяли, а тому положення цих Угод підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Частиною 1 статті 10 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації» встановлено, що до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконуються на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди роботи та (або) іншої діяльності, передбачені статтями 10 та 11 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина у якості застрахованої особи у відповідності до Федерального закону від 1 квітня 1996 року №27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується документами, які видаються в установленому порядку роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами (ч. 1 ст. 13 Федерального Закону російської федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації»).

При підрахунку страхового стажу періоди роботи та (або) іншої діяльності, передбачені статтями 10 та 11 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина в якості застрахованої особи у відповідності до Федерального закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ «Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування» підтверджується на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку (ч. 2 ст. 13 Федерального Закону Російської Федерації від 17.12.2001 №173-ФЗ «Про трудові пенсії в Російській Федерації»).

Отже, за законодавством Російської Федерації для включення періоду роботи, яка виконувалася на території Російської Федерації, до страхового стажу для призначення пенсії необхідно, щоб за цей період нараховувалися та сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Таким чином, діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначається на території України, а особа працювала на території Російської Федерації або на підприємстві зареєстрованому на території Російської Федерації після 13.03.1992, то такий стаж має враховуватися на території України в страховий (трудовий) стаж для призначення пенсії за умови, що сплати страхових внесків за цей період роботи до Пенсійного фонду Російської Федерації. Відтак, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Згідно матеріалів справи період з 13.03.2013 по 09.02.2014 ОСОБА_1 мав дозвіл Федеральної міграційної служби на роботу на території Ленінградської області Російської Федерації, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією дозволу на роботу іноземному громадянину або особі без громадянства серії 47 №130279136 від 07.03.2013, виданого УФМС Ленінградської області.

Згідно трудового договору від 14.03.2013 №76 в період з 14.03.2013 по 09.02.2014 ОСОБА_1 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "А.С.Строй" (вул, Центральна, 4 м. Отрадне, Кіровський район, Ленінградська область, Росія) на посаді плиточника-облицювальника.

Судом першої інстанції встановлено, що в матеріалах справи міститься довідка від 19.04.2021 №43/21, видана ТОВ "А.С.Строй" про заробітну плату ОСОБА_1 для призначення пенсії. Вказана довідка та містить інформацію про заробітну плату позивача за період його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй", а також інформацію про те, що всі вказані в цій довідці виплати були нараховані страхові внески у Пенсійний фонд Російської Федерації в розмірі 22 %.

Жодних документально обґрунтованих сумнівів щодо правомірності видачі такої довідки та достовірності зазначеної в ній інформації відповідачі до суду не надали.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем подано усі необхідні документи для підтвердження стажу його роботи з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на території Російської Федерації та для зарахування цього періоду роботи до страхового стажу при призначенні пенсії, оскільки відповідно до вищевказаних міжнародних договорів такий стаж підлягає визнанню на території України.

Стосовно доводів відповідача про те, що довідка від 19.04.2021 №43/21, видана ТОВ "А.С.Строй", не додавалась позивачем до заяви про призначення пенсії слід зазначити, що в наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання вимог ухвали про витребування пенсії справи ОСОБА_1 вказана довідка є.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що період роботи ОСОБА_1 з 14.03.2013 по 09.02.2014 в ТОВ "А.С.Строй" на території Російської Федерації підлягає зарахуванню до його страхового стажу при призначенні пенсії на підставі інформації, вказаної в довідці від 19.04.2021 №43/21.

На підставі ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 його навчання в автошколі ДОСААФ смт. Володар-Волинський (наразі смт. Пулини) Житомирської області в 1978 році протягом 9 місяців та щодо наявності підстав для зарахування на підставі довідок ТОВ "Управління Малої Механізації" від 01.12.2021 №33, №34 та №35 до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи в госпрозрахунковій Дільниці малої механізації з 13.04.1983 по 02.02.1984 (11 місяців).

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.