Справа № 240/13145/23
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/13145/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

20 березня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі, вкладену у листі №398 від 24.04.2023.

Зобов`язано Стриївську сільську раду Звягельського району Житомирської області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 28.03.2023 компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що сторонами не оспорюється.

Відповідно до довідок про склад сім"ї №208 від 15.06.2023 та №154 від 27.03.2023, виданих Виконавчим комітетом Стриївської сільської ради Новоград-Волинського району, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має такий склад сім"ї: ОСОБА_3 - батько; ОСОБА_4 - мати; ОСОБА_5 - брат; ОСОБА_2 - бабуся.

Згідно з висновком КНП "Гульська амбулаторія загальної практики сімейної медицини" Стриївської сільської ради №45 від 22.03.2023 про наявність когнітивних порушення у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

28.03.2023 позивач звернувся до структурного підрозділу Стриївської сільської ради з питань соціального захисту населення із заявою про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за ОСОБА_2 разом із заявою ОСОБА_2 про згоду отримувати соціальні послуги та декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

19.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою у довільній формі, в якій просив надати відповідь про результати розгляду питання щодо призначення йому соціальної допомоги по догляду на непрофесійній основі.

Листом №398 від 24.04.2023 Стриївська сільська рада Новоград-Волинського району Житомирської області за результатами розгляду заяви позивача про призначення догляду на непрофесійній основі повідомила про відмову в призначенні та виплаті компенсації за догляд на непрофесійній основі, з тих підстав, що позивач не здійснює догляд за ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати йому з 28.03.2023 компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначає Закон України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671-VIII.

Пунктом 17 статті 1 Закону №2671-VIII передбачено, що соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №2671-VIII до надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Згідно із пунктом 4 частини шостої статті 13 Закону №2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

За приписами абзаців першого, четвертого, п`ятого, восьмого частини сьомої статті 13 Закону №2671-VIII фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується фізичним особам - надавачам соціальних послуг, які не перебувають у трудових відносинах, не є фізичними особами - підприємцями, не провадять незалежної професійної діяльності (наукової, літературної, артистичної, художньої, освітньої або викладацької, а також медичної, юридичної практики, у тому числі адвокатської, нотаріальної діяльності тощо), не перебувають на обліку як безробітні. Компенсація за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, виплачується відповідно до тристороннього договору про надання соціальних послуг з догляду, що укладається у письмовій формі між фізичною особою - надавачем соціальних послуг з догляду, отримувачем соціальних послуг з догляду або його законним представником та структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міської ради міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад. Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації за догляд затверджує Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку №859 передбачено, що цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі) та є, зокрема, невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

Відповідно до пункту 3 Порядку №859 компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання / перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно із пунктом 6 Порядку №859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до уповноваженого органу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

За приписами пункту 14 Порядку №859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи. Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається уповноваженим органом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги. Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Пунктом 17 Порядку №859 визначено, що рішення уповноваженого органу про відмову у призначенні компенсації може бути оскаржено у визначеному законодавством порядку.

Судом встановлено, що бабуся позивача - ОСОБА_2 , як особа, яка є невиліковно хворою та через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, дійсно потребує надання соціальних послуг з догляду, про що, зокрема, свідчить висновок КНП "Гульська амбулаторія загальної практики сімейної медицини" Стриївської сільської ради №45 від 22.03.2023 та висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи, яка потребує надання соціальних послуг (сума балів становить 14,5).

Відмовляючи позивачу у призначенні та виплаті компенсації за догляд на непрофесійній основі на підставі акту обстеження сім"ї від 14.04.2023, відповідач посилається на те, що основний догляд за ОСОБА_2 здійснюють батьки позивача.

З даного приводу необхідно врахувати, що відповідно до пункту 1 Порядку №859 компенсація за догляд призначається і виплачується фізичній особі, яка надає соціальні послуги особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 другу групу членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тобто, законодавство не регламентує вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання (вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 у справі №205/4245/17 та підтримано у постанові від 23.04.2020 у справі №686/8440/16-ц).

Абзацом третім пункту 14 Порядку №859 чітко визначено, що для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики. Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Наказом Міністерства соціальної політики України «Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 29.01.2021 №37 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2021 за №221/35843) затверджено, зокрема, форму акту про проведення обстеження сім`ї.

Колегія суддів враховує, що 14.04.2023 для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею, уповноваженими особами відповідача, відповідно до абзацу третього пункту 14 Порядку №859, складено за встановленою формою акт проведення обстеження сім`ї №10, яким встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з внуком ОСОБА_1 . Водночас, у графі «висновок-рекомендація» акту від 14.04.2023 №10 зазначено: "Призначення і виплата компенсації за догляд на непрофесійній основі є недоцільним, оскільки гр. ОСОБА_1 проживає спільно з матір"ю та батьком, які також здійснюють догляд за ОСОБА_2 Рекомендовано оформити соціальну послугу: догляд вдома соц. робітником Стриївської сільської ради". З актом ознайомлено позивача.

Таким чином, за результатами обстеження сім`ї встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі - бабусею ОСОБА_2 .

В свою чергу, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 із батьками та формулювання "також здійснюють догляд за ОСОБА_2 " не є належним спростуванням виконання позивачем обов"язку щодо догляду за ОСОБА_2 , оскільки вказане формулювання та встановлені уповноваженими особами факти (спільне проживання батьків) без належного підтвердження невиконання (абсолютної відсутності дій та обов"язків) позивача щодо здійснення ним догляду на непрофесійній основі за бабусею ОСОБА_2 , не є безумовною та належною підставою для відмови у призначенні компенсації такій особі.

Крім того судом встановлено, що батько ОСОБА_1 , не може здійснювати догляд тому, що є особою пенсійного віку (копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ). Мати також не може здійснювати догляд тому, що з 14.02.2007 їй встановлено групу інвалідності, у зв`язку з оперативним втручанням на серці (копія пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 та копії довідок до актів огляду МСЕК серія 12ААА № 217727 та серія 12ААГ № 416695). В свою чергу брат ОСОБА_5 , не здійснює догляд за бабусею тому, що приймає безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (копія довідки №820 від 21.10.2022).

Відповідно до п. 2 Порядку №859 компенсація не призначається:

1) фізичним особам, які надають соціальні послуги особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку, якщо такі особи отримують:

- соціальні послуги з догляду вдома, паліативного, стаціонарного догляду;

- виплати на догляд відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", Законів України Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", Законів України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" (крім осіб з інвалідністю з дитинства I групи);

2) фізичним особам, які надають соціальні послуги та отримують допомогу на догляд відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу";

3) фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на професійній основі.

Тобто, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для відмови в призначенні компенсації за догляд.

Отже, зважаючи не вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що підстава відмови у призначенні позивачу компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі, вказані відповідачем у листі №398 від 24.04.2023, з урахуванням встановлених обставин справи, не відповідає положенням Порядку №859.

Підсумовуючи наведене, суд першої інстанції прийняв вірне рішення, яким визнав протиправною відмову Стриївської сільської ради у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають послуги з догляду на непрофесійній основі, вкладену у листі №398 від 24.04.2023, оскільки ОСОБА_1 , як член сім"ї особи похилого віку, яка внаслідок наявності когнітивних порушень не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, має право на соціальний захист шляхом надання соціальних гарантій, передбачених чинним законодавством.

Відтак, вимога ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача призначити та виплатити йому з 28.03.2023 (тобто, з місяця звернення за компенсацією, відповідно до абзацу першого пункту 14 Порядку № 859) компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі також є обгрунтованою.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні даного публічно-правового спору, суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Стриївської сільської ради Звягельського району Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.