Справа № 580/2735/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 березня 2024 року Справа № 580/2735/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі № 580/2735/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВЕНЕТО» (вул. Юрія Іллєнка 27, м. Черкаси, 18006, ) до відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті (18001, м.Черкаси, вул. Хрещатик 223, ЄДРПОУ не зазначений) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, постановив ухвалу.

19.03.2024 вх. №14109/24 ТОВ «ГРУПА ВЕНЕТО» (представник - адвокат Чорноіваненко Д.О. згідно ордеру серії СА №1080421), звернувшись до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті Державної служби України, просить: визнати протиправною та скасувати постанову від 06.02.2024 №070890 про застосування адміністративно-господарського штрафу винесену відділом державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті в особі начальника відділу Олега Лучина.

Додатком до позовної заяви додана заява про забезпечення позову, де заявник просить: вжити заходів забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа - постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.02.2024 №070890 до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі за поданим позивачем адміністративним позовом.

До заяви про забезпечення позову надана платіжна квитанція, де у призначенні платежу зазначається: судовий збір за позовом ТОВ «ГРУПА ВЕНЕТО» у сумі 908,40 грн, проте не зазначається щодо сплати судового збору саме за забезпечення позову.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та за умови відсутності факту добровільного виконання такого рішення органу державного контролю, належить примусовому виконанню. Відкриття виконавчого провадження з виконання оскаржуваної постанови призведе до негативних фінансових наслідків для заявника.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження.

Верховний Суд 06.02.2019 у справі №826/13306/18 зазначив, що обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову ознаки повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Суд не встановив необхідності для повідомлення учасників та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову - немає потреби для призначення її розгляду у судовому засіданні, тому розгляд заяви про забезпечення позову проводиться без повідомлення сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову має на меті гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд має встановити зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, а також встановити, що певний захід забезпечення позову відповідає обраному способу судового захисту, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Інститут забезпечення адміністративного позову є механізмом, який покликаний гарантувати, у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав, виконання майбутнього рішення суду або/та ефективний захист позивача, який неможливий без негайного втручання суду. Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, адекватних та співмірних з позовними вимогами.

Суд враховує Рекомендації R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, що прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду.

Суд зазначає, що очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень - це прийняття таких рішень, що не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері, проте таких доводів у заяві про забезпечення позову, що додана до позовної заяви 19.03.2024 вх.№14109/24 не окреслено.

Суд повинен враховувати співвідношення прав та інтересу, про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб, позаяк забезпечення позову, як сукупність процесуальних дій, гарантує виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову вживаються судом з метою захисту прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечений таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Верховний Суд у справі № 826/8556/17 ЄДРСР 78022699 наголошує: необґрунтоване вжиття заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося би запобігти. Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча би однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Заявник стверджує, що відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови щодо щодо стягнення адміністративно-господарського штрафу, а також можливі дії виконавця у межах виконавчого провадження може спричинити блокування банківських рахунків, існує загроза виникнення суттєвої шкоди.

Суд відхиляє таке твердження заявника як очевидно необгрунтоване з урахуванням принципів діяльності та завдань виконавчої служби, а також загальних принципів господарювання в Україні: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою усіх суб`єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Економічна діяльність дуже різноманітна, варіанти її здійснення різноманітні й кожний з них має власний ризик їхньої реалізації. Під зоною припустимого ризику розуміють зону, у межах якої даний вид підприємницької діяльності зберігає свою економічну доцільність, тобто, коли очікувані збитки менше очікуваного прибутку (С.15-16). До категорії катастрофічного ризику поза залежністю від майнового й грошового збитку відносять ризик, пов`язаний із прямою небезпекою для життя людей або погрозою виникнення екологічної катастрофи (С.28). ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Економічний ризик та методи його вимірювання: Навчальний посібник. Одеса, 2011. / https://core.ac.uk/download/pdf/147035471.pdf).

Незгода заявника із рішенням уповноваженого суб`єкта владних повноважень та звернення до суду із позовом про визнання протиправним і скасування індивідуального акта від 06.02.2024 №070890 не є достатньою і вагомою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» штрафи стягуються відповідно до закону. Відповідно до пунктів 28, 29 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567, штраф повинен бути перерахований не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови. У разі оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення. Скарга на постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути подана до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю. Подання в установлений строк скарги зупиняє виконання постанови до розгляду скарги по суті (пункти 32, 33 Порядку), проте позивач, вважаючи оскаржувану постанову протиправною, не надав доказів звернення у встановлений Порядком спосіб зі скаргою.

Заявник не надав доказів вжиття заходів з примусового виконання оскаржуваної постанови, позаяк копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суд бере до уваги, що Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787, визначений механізм повернення коштів.

Верховний Суд у справі № 380/4273/21 ЄДРСР 104593158 зазначив: п.37 - підстави для зупинення вчинення виконавчих дій передбачені статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». У Законі України «Про виконавче провадження» взагалі відсутні норми, що б передбачали можливість зупинення вчинення виконавчих дій чи зупинення виконавчого провадження у випадку оскарження в судовому порядку, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, рішень інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами; п.40 - Верховний Суд вважає, що під час розгляду спорів про оскарження постанов може бути виправданим забезпечення позову за певних умов.

У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2019 року у справі № 200/3887/19-а не підтримано висновок судів про забезпечення позову, з тих мотивів, що державний виконавець, здійснюючи примусове виконання відповідного виконавчого документа, уповноважений накладати арешт на кошти та/або майно боржника лише у межах суми стягнення. Решта ж коштів та інших матеріальних активів залишається у вільному розпорядженні боржника, який за їх рахунок може безперешкодно провадити свою господарську діяльність, забезпечувати виконання своїх договірних та інших зобов`язань, виплачувати заробітну плату тощо.

Враховуючи завдання адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України та цілей, що спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд доходить висновку, що у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено беззаперечних доводів, що невжиття заходів зупинення стягнення на підставі виконавчого документа може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або вплинути на ефективний захист оспорюваних прав/інтересів позивача під час застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн, або є очевидні ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень щодо ТОВ «ГРУПА ВЕНЕТО», яке оскаржує індивідуальний акт - постанову про накладення адміністративно-господарського штрафу від 06.02.2024 №070890 як виконавчий документ, проте заявник на підтвердження доводів (може призвести до порушення інших прав позивача, створює небезпеку відновити права та інтереси) не надає відомостей щодо поточних фінансових показників діяльності суб`єкта господарювання, обсягу оборотних коштів (активів), розміру грошових коштів, розміщених, у тому числі на банківських рахунках (з довідкою про їх кількість у банківських установах за залишках на рахунках у межах чи поза межами 17000 грн), інформацію про наявність або відсутність активів тощо.

Суд, зважаючи на предмет і підстави позову та перевірені доводи заявника, доходить висновку, що відсутні підстави для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви ТОВ «ГРУПА ВЕНЕТО» поданої представником - адвокатом Чорноіваненком Д.О. належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 150, 154, 241-243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ «ГРУПА ВЕНЕТО» про забезпечення позову, що надана одночасно з адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВЕНЕТО» до відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування індивідуального акта - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом скерування апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Копію ухвали направити позивачеві, представнику позивача.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА