Справа № 420/2195/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2195/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., при секретарі Перебийніс Н.Ю.,

за участю представника позивача Шпанюк І.М.,

представника відповідача - Костилєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

приватного підприємства "АЛІБІ", м. Одеса,

до Одеської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства "АЛІБІ" до Одеської митниці, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.12.2023р. № UA500500/2023/000862/2, прийняте Одеською митницею Державної митної служби України;

стягнути на користь Приватного підприємства «АЛІБІ» за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2940,09 грн.

Ухвалою від 22.01.2024 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи без виклику сторін.

Ухвалою від 12.02.2024 задоволено клопотання Одеської митниці про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін. Призначено судове засідання на 14.03.2024 об 11 год. 00 хв.

Позов мотивовано тим, що позивач за наявності усіх необхідних документів звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого товару. При визначенні митної вартості товару декларантом було обрано перший метод - за ціною договору. Сторона позивача стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом - резервним. Внаслідок цього було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Сторона позивача вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару сторона позивача вважає протиправним та необґрунтованим.

Одеська митниця (відповідач)надала 06.12.2024 відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилається на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність в документах розбіжностей та неточностей. За таких підстав та відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації. Сторона відповідача доводить, що у повній відповідності з частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Стверджує, що митну вартість імпортованого товару було визначено на підставі раніше визнаної митницею митної вартості. За наведеного сторона відповідача доводить, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийнято митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

ПП АЛІБІ уклало зі ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYAT SANAYI ve DIS TICARET LTD.STI (Туреччина) (Продавець), Контракт №2021-1-TR від 03.06.2021 року зі змінами та доповненнями на поставку товару згідно інвойсу. Відповідно до Розділу 2. Контракту Ціна Товару і умови постачання товар поставляється у кількості та на умовах вказаних в інвойсі.

Так відповідно до контракту продавцем було надано інвойс №ТКІ 23/0855 від 25.09.2023 року згідно якого продавець продає, а покупець купує товар:

1.Ананас консервований, нарізаний кільцями, у легкому сиропі. Дата виготовлення (пакування) 09.2023 року, врожай 2023 року, термин придатності 36 місяців, упакований в ящики по 13,56 кг, кількість ящиків 1300, Торгівельна марка «LIZA», код УКТЗЄД , вес нетто 17628 кг, вес брутто 21450 кг, ціна за 1 кг-0,78 доларів США, загальною вартістю 13749,84 доларів США.

2.Ананас консервований, нарізаний шматочками, 3-го гатунку у легкому сиропі. Дата виготовлення (пакування) 09.2023 року, врожай 2023 року, термин придатності 36 місяців, упакований в ящики по 13,56 кг, кількість ящиків 1300, Торгівельна марка «LIZA», УКТЗЄД , вес нетто 17628 кг, вес брутто 21450 кг, ціна за 1 кг-0,55 доларів США, загальною вартістю 9695,40 доларів США

Вартість упаковки включена в вартість товару. Виробник «TAKERNG PINEAPPLE INDUSTRIAL CO.LTD». Країна походження: Тайланд. Умови поставки: СРТ Одеса, Україна.

Загальна сума до оплати за Інвойсем № ТКІ 23/0855 від 25.09.2023 року становить 23445,24 доларів США на протязі 360 днів з дати оформлення ВМД.

Уповноваженою особою Приватного підприємства АЛІБІ ФОП ОСОБА_1 згідно Інвойс № ТКІ 23/0855 від 25.09.2023 року для здійснення митного оформлення товару: «Ананас консервований, нарізаний кільцями, у легкому сиропі. Ананас консервований, нарізаний шматочками, 3 гатунку у легкому сиропі» до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) № 23UA11U0 вiд 19.12.2023 року.

Розрахунок митної вартості товару декларантом ПП «АЛІБІ»: вартість товару 1 Ананас консервований, нарізаний кільцями, у легкому сиропі становить: 0.78 дол.США за 1 кг. х 17628 кг.= 13749,84 доларів США. Вартість товару 2 Ананас консервований, нарізаний шматочками, 3 гатунку у легкому сиропі становить: 0,55 дол. США х 17628 кг.= 9695,4 доларів США. Курс долару США встановлено на рівні 37,1924 за один долар США. Митна вартість товару= (13749,84 +9695,4) х 37,1924 = 871984,75 грн. Ця сума вказана у митній декларації на розмитнення товарів №23UA11U0 вiд 19.12.2023 року у графі 12: Відомості про вартість.

Розрахунок митних платежів згідно із заявленою декларантом ПП «АЛІБІ» митною вартістю товару за декларацією №23UA11U0 вiд 19.12.2023 року у графі 12.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) №23UA11U0 вiд 19.12.2023 року були подані (графа 44 декларації) зовнішньоекономічний Контракт №2021-1-TR від 03.06.2021 року (4104), Додаткова угода до контракту №2021-1-TR від 02.09.2021 (4103), Додаткова угода №2 від 17.06.2022 до контракту №2021-1-TR від 02.09.2021 (4103), Додаткова угода №3 від 23.01.2023 до контракту №2021-1-TR від 02.09.2021 (4103) Додаткова угода до контракту №2021-1-TR від 27.10.2021 (4103), інвойс ТКІ 23/0855 від 25.09.2023 р. (0380), пакувальний лист ТКІ 23/0855 від 25.09.2023 р. (0271), коносамент LOG23100002 від 05.10.23р. (0705), автотранспортна накладна № 13016 від 11.12.2023 року (0730), автотранспортна накладна № 13017 від 11.12.2023 року (0730), прайс-лист виробника від 01.09.2023р. (3014), комерційна пропозиція виробника від 01.09.2023 року (3000), сертифікат про походження товару СО2023-0136298 від 09.10.2023 (0861), сертифікат якості № ТКІ 23/0855 від 25.09.2023 р. (0003), заява про те, що товари не є ГМО від 25.09.2023р. (5141), інформація про позитивні результати державних видів контролю 10858713 від 19.12.2023р. (5509).

Позивачем отримано повідомлення від митниці про розбіжності у документах від 19.12.2023 року.

20.12.2023 позивачем було надано лист відповідь № 20-12-2023, у якому повідомлено про незгоду з виявленими невідповідностями та повторно надано додаткові документи, а саме: Додаткова угода від 02.09.2021 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR; Додаткова угода від 27.10.2021 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR; Додаткова угода від 17.06.2022 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR; Додаткова угода від 23.01.2023 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR; коносамент LOG23100002 від 05.10.23р.; автотранспортна накладна № 13016 від 11.12.2023 року; автотранспортна накладна № 13017 від 11.12.2023 року.

20 грудня 2023 року Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2023/001611.

20.12.2023 Одеською митницею прийнято рішення № UA500500/2023/000862/2 про коригування митної вартості товарів, пред`явлених до митного оформлення, яким визначено митну вартість:

Товар 1/1. Ананас консервований, нарізаний кільцями, у легкому сиропі з вмістом цукру меньш ніж 10%. Дата виготовлення (пакування) 09.2023 року, врожай 2023 року, термин придатності 36 місяців. У первинних упаковках з металу(ж/б) -1300 ящиків по 13.56 кг. нетто, Торгівельна марка «LIZA» Виробник «TAKERNG PINEAPPLE INDUSTRIAL CO.LTD» Країна виробництва Тайланд, кількість 17628 , Ціна товару 13749,84 дол. США, сума у гривнях 511389,55 грн. Коригування: валюта дол. США, вартість за одиницю 1,2469, загальна сума 21980,35.

Товар 2/1 Ананас консервований, нарізаний шматочками, у легкому сиропі з вмістом цукру меньш ніж 10%. 3-го гатунку. Дата виготовлення (пакування) 09.2023 року, врожай 2023 року, термин придатності 36 місяців. У первинних упаковках з металу ж/б -1300ящиків по 13,56 кг нетто. Торгівельна марка «LIZA» Виробник «TAKERNG PINEAPPLE INDUSTRIAL CO.LTD» Країна виробництва Тайланд, кількість 17628; Ціна товару 9695,40 дол. США, сума у гривнях 360595.20 ; Коригування: валюта дол. США, вартість за одиницю 1,2469, загальна сума 21980,35 .

У розділі 33 Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості оскаржуваного рішення зазначено, що у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. У Рішенні вказано 20.12.23 декларантом додатково було надано: Додаткова угода від 02.09.2021 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR; Додаткова угода від 27.10.2021 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR; Додаткова угода від 17.06.2022 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR; Додаткова угода від 23.01.2023 року до Контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR; коносамент №LOG23100002 від 05.10.2023; CMR №13016 від 11.12.2023; CMR №13017 від 11.12.2023 та лист з повідомленням що більше документів надаватися не буде. Таким чином не подані всі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ.

Після отримання рішення від Одеської митниці ПП АЛІБІ додатково для митного оформлення сплатило митних платежів 245007,19 грн.

Позивач вважає, що зазначене рішення про коригування є протиправним та підлягає скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.

Положеннями частини другої статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно до пункту 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів Україні, укладених у встановленому законом порядку.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з ч. 1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару,

транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Саме в рамках приписів частини другої статті 53 Митного кодексу України отримує свою безпосередню формалізацію перелік основних документів для підтвердження належності: а) визначення митної вартості товарів; б) обрання методу визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні, у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Водночас, частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Саме в рамках частини третьої статті 53 МК України отримує свою безпосередню формалізацію система додаткових документів, які можуть запитуватися контролюючим органом (факультативний перелік додаткових документів - у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, визначається частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України). При цьому, витребування додаткових документів має субсидіарний характер. Всі документи, як основні, так і додаткові, повинні оцінюватися системно. Контролюючий орган не може формулювати власну позицію на одному конкретному документі, при цьому безпідставно не враховуючи інші.

Отже, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Із системного аналізу приписів Розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Згідно з положеннями пункту третього частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Приписами ч.5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої та третьої статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

При цьому, пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За змістом вказаного рішення підставою його прийняття стало ненадання позивачем документів на вимогу митного органу згідно переліку, визначеного частинами 3 та 4 статті 53 Митного кодексу України на підтвердження заявленої митної вартості. Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту, від декларанта витребовувалися додаткові документи, та оскільки декларант не подавав достатнього обсягу додаткових документів, які б спростували сумніви митниці у достовірності наданої інформації, тому митну вартість товару визначено відповідачем за другорядним методом.

Щодо зауваження про розбіжність в наданих до митниці документів, а саме: відповідно до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2021 № 2021-1-TR (далі-Контракт), ДОДАТКОВА УГОДА № 2 від 17.06.2022 та ДОДАТКОВА УГОДА № 3 від 23.01.2023 і ДОДАТКОВА УГОДА № б/н від 27.10.2021 та № б/н від 02.09.2021 до Контракту та комерційного інвойсу від 25.09.2023 №TKI 23/0855 поставка товару здійснюється на умовах CPT Odessa. Вказані умови поставки CPT (фрахт/перевезення оплачені до) передбачають, що продавець доставить товар названому перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики, втрати чи пошкодження товару, які інші витрати передачі товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Однак в документах, що надані до митного оформлення відсутні відомості щодо витрат на транспортування, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товарів відповідно до вказаної умови поставки в повному обсязі.

У п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є посилання на з`ясування відповідних відомостей щодо вартості витрат на транспортування в разі якщо вони не включені до ціни, що була фактично сплачена.

Позивач зазначає. що поставка товару відбувається на комерційних умовах поставки CPT Одеса, Україна, про що зазначено у інвойсі № TKI 23/0855 від 25.09.2023.

Згідно з правилами Інкотермс відповідно до умов поставки CPT - поставка відбулася в момент, коли продавець доставив товар названому перевізникові або іншій особі в узгодженому сторонами місці. Тобто, у даному випадку узгоджений пункт передачі товару перевізникові це м. Одеса, Україна. Продавець оплачує перевезення товару до названого пункту призначення, а також продавець зобов`язаний за свій рахунок оплатити витрати, зв`язані з упакуванням, необхідної для перевезення товару. Так відповідно до документів наданих до митного оформлення, а також обумовлених сторонами умов поставки у ціну товару були включені всі витрати на пакувальні матеріали та роботи, пов`язані з пакуванням; витрати на навантаження оцінюваних товарів, витрати на доставку товару до пункту призначення. Відтак витрати на транспортування товару покупець ПП «АЛІБІ» не ніс і відповідно жодного впливу на формування митної вартості в цій частині не відбувалось. Отже, якщо, за твердженням позивача, сплата за транспортування до м. Одеса не здійснювалося, то він не повинен доводити цей факт. Натомість, якщо митниця стверджує, що транспортування здійснювалось за рахунок позивача, а значить витрати включаються до митної вартості, то митниця повинна довести наявність цього факту.

Щодо зауваження про те, що згідно до п.8 Контракту виробник зобов`язаний надати дистриб`ютору коносамент або авіанакладну, проте зазначені до митного оформлення не надавалися.

Згідно Додаткової угоди №2 від 17.06.2022 до контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR товар поставляється морським або автомобільним транспортом на умовах визначених у інвойсі. Відповідно до п.6 контракту від 03.06.2021 № 2021-1-TR продавець повинен надати товаросупроводжувальні документи, серед яких є Коносамент. До митної декларації були надані коносамент №LOG23100002 від 05.10.2023 та автотранспортні накладні (CMR) №13016 від 11.12.2023 та №13017 від 11.12.2023.

З метою усунення виявлених розбіжностей від декларанта було надано повторно додаткові документи, а саме: Додаткова угода від 02.09.2021 року до Контракту від 03.06.2021р. № 2021-1-TR; Додаткова угода від 27.10.2021 року до Контракту від 03.06.2021р. № 2021-1-TR; Додаткова угода від 17.06.2022 року до Контракту від 03.06.2021р. № 2021-1-TR; Додаткова угода від 23.01.2023 року до Контракту від 03.06.2021р. № 2021-1-TR; коносамент №LOG23100002 від 05.10.2023р.; CMR №13016 від 11.12.2023р.; CMR №13017 від 11.12.2023р.

Згідно з ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Недоліки, на які вказав відповідач у рішенні про коригування митної вартості, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють товариство права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з врахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально. Відповідачем не доведена правомірність застосування другорядного методу при визначенні митної вартості відповідно. Витребування документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, та повинно бути конкретизованим вказівкою на документи в загальному переліку, які є дійсно необхідними.

Згідно з ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Також суд вважає, що митницею не надано доказів, на підставі яких визначено митну вартість товару в оскарженому рішенні від 20.12.2023, не надано доказів в підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що відповідачем не обґрунтовано застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Частиною третьої статті 53 МКУ передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта: наявність розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; наявність ознак підробки документів; відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Відповідач не обґрунтував підстав для витребування додаткових документів, оскільки в наданих при митному оформленні документах не було розбіжностей. Тому вимога протягом 10 календарних днів надати додаткові документи на підтвердження вартості товару, має гуртуватись насамперед на виявлених розбіжностях у наданих до митного оформлення документів, що можуть вплинути на визначення митної вартості, або які ознаки підробки були виявлені, або які відомості відсутні у наданих документах.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом, на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості. Відповідач не довів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації. Відповідач не повідомив декларанта про те, які саме обставини та/або числові показники потребують додаткового підтвердження. Неподання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В спірному рішенні про коригування митної вартості сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Ні в рішенні, ні у картці відмови обґрунтовано, в чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості, заявленій позивачем, неточності у визначеній митній вартості. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №809/278/17.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000630/2 від 28.09.23 року діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, тому суд визнає його протиправним та скасовує.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2940,09 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов приватного підприємства "АЛІБІ" .

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.12.2023 № UA500500/2023/000862/2.

Стягнути на користь приватного підприємства «АЛІБІ» () за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21-А, м. Одеса, 65078, ) судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2940,09 грн. (дві тисячі дев`ятсот сорок гривень 09 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2024.

Суддя В.В. Хом`якова