Справа № 400/2138/24
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 р. № 400/2138/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., у порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001,
провизнання протиправною та скасування постанови від 20.02.2024 року ВП № 73752035; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач) про:

- визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича від 20.02.2024 року ВП №73752035 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №400/5453/22, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022 року;

- зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №73752035 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №400/5453/22, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022 року.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі №400/5453/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року та зобов`язано Службу безпеки України провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року. Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022 року видано виконавчий лист у справі №400/5453/22, який 23.12.2023 року позивачем направлено для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Вказав, що у своїй заяві про примусове виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі №400/5453/21 він зазначив, що відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. 08.01.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №73752035. Разом з тим, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 20.02.2024 року було винесено постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №73752035 про закінчення виконавчого провадження. Зазначив, що боржником рішення суду виконано частково, а саме без застосування місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, а закінчення виконавчого провадження призводить до неможливості його виконання взагалі. Таким чином, постанова головного державного виконавця від 20.02.2024 року про закінчення виконавчого провадження є передчасною, незаконною.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №73752035 з примусового виконання виконавчого листа від 03.02.2022 року № 400/5453/21, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом про: «Зобов`язати Службу безпеки України () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року». Відповідно до вимог частини 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» 08.01.2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 02.02.2024 року до Міністерства юстиції України надійшов лист Служби безпеки України від 31.01.2024 року № 594-в, в якому зазначено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі № 400/5453/21 виконано Службою безпеки України добровільно в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується відповідними документами. Аналіз змісту поданого листа за вих. № 594-в від 31.01.2024 дає підстави для висновку, що Службою безпеки України виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/5453/21, оскільки резолютивна частина рішення містить вимогу щодо прийняття конкретного рішення на користь позивача. На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» 20.02.2024 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року № 400/5453/21 в повному обсязі на підставі листа Служби безпеки України від 31.01.2024 року № 594-в. Відповідач вважає, що державний виконавець приймаючи оскаржувану постанову, діяв на підставі Закону України "Про виконавче провадження" та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження є необґрунтованими та спростовуються матеріалами виконавчого провадження.

Позивач у судове засідання, призначене на 21.03.2024 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, у порядку письмового провадження.

Повноважний представник відповідача у судове засідання, призначене на 21.03.2024 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи.

Суд на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 21.03.2024 року суд у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Служби безпеки України - відмовлено.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі №400/5453/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року та зобов`язано Службу безпеки України () провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року. В решті позовних вимог - відмовлено.

На виконання резолютивної частини рішення Миколаївським окружним адміністративним судом 24 травня 2022 року видано виконавчий лист у справі № 400/5453/21.

08.01.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим листом у справі № 400/5453/21 відкрито виконавче провадження № 73752035.

У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

02.02.2024 року до Міністерства юстиції України надійшов лист Служби безпеки України від 31.01.2024 року № 594-в, в якому зазначено, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 року у справі № 400/5453/21 виконано Службою безпеки України добровільно в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, а саме нараховано та виплачено 7496,51 грн. (із яких утримано податки та збори).

20.02.2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 73752035 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся з вказаним адміністративним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VІІІ (далі Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як встановлено судом, в рамках виконавчого провадження №73752035 на боржника - Службу безпеки України покладалось зобов`язання щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року.

Згідно з матеріалами справи, на виконання рішення у справі №400/5453/21 Фінансово-економічним управлінням СБ України нарахована ОСОБА_1 індексація грошового забезпечення за період з 30.06.2009 року по 31.08.2017 року 7496,51 грн та перерахована на картковий рахунок позивача 03.08.2022 року у сумі 7384, 06 грн (із яких утримано податки та збори).

Суд зауважує, що розрахунок індексації з врахуванням базового місяця - січня 2008 не було предметом розгляду у справі №400/5453/21.

За таких обставин, суд доходить висновку про, що рішення суду у справі № 400/5453/21 виконано СБУ в повному обсязі, а тому головний державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження за ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 241-246, 262, 268, 269, 271, 272, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00015622) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича від 20.02.2024 року ВП №73752035 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №400/5453/22, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022 року; зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про поновлення виконавчого провадження ВП №73752035 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №400/5453/22, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 24.05.2022 року - відмовити.

2. Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Величко