Справа № 160/33347/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
20 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій просить:
3. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- з 01.11.2019 перерахувати пенсію за віком ОСОБА_1 із зарахуванням -для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно із ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 06.02.2009 по 30.09.2019 в КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум;
- з 01.12.2023 перерахувати ОСОБА_2 пенсію за віком із зарахуванням для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно із ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 06.02.2009 по 31.10.2023 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач призначив пенсію за віком, проте відмовив у зарахуванні періодів роботи у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки, на думку позивача, заклад у якому працювала позивач відноситься до закладів охорони здоров`я, який дає право на обчислення стажу в подвійному розмірі.
На звернення позивача, відповідач відмовив у зарахуванні у подвійному розмірі період роботи в закладі охорони здоров`я, робота яких дає право на обчислення стажу у подвійному розмірі.
З урахуванням наведеного, позивач не погоджується з діями відповідача та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою від 26 грудня 2023 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 262 Кодексу адміністративного України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС Україна) за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно із ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з приписами ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалося.
22.01.2024 року позивач надала відповідь на відзив, де підтримала правову позицію викладену в позовній заяві.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копію паспорта НОМЕР_2 .
З матеріалів справи видно та заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Окрім того, після звернення заявника 02.11.2021 року із заявою про перерахунок пенсії за віком № 5111 це порушення не було усунуте.
З виписки про періоди страхового стажу підтверджується, що період роботи заявника з 06.02.2009 по 30.09.2019, як працівника охорони здоров`я в інфекційних відділеннях, зарахований до страхового стажу в одинарному розмірі, замість подвійного.
Позивач через свого адвоката звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в подвійному розмірі
Статтею 60 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-Х11 «Про пенсійне забезпечення» (Далі Закон № 1788-Х1І) передбачено, що робота, зокрема, у інфекційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Після набрання чинності Законом 1058. тобто з 1 січня 2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному обчислюються періоди роботи в зазначених відділеннях тільки для визначення права на пенсію за віком іта пільгових умовах.
Враховуючи вищевикладене період роботи з 06.02.2009 по 30.09.2019 в К і «Криворізький протитуберкульозний диспансер №2» зараховано до загального страхового стажу в одинарному розмірі.
01.12.2023 року позивач звернулась із заявою через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України про перерахунок пенсії відповідно до Закону №1058 перерахувати стаж з 06.02.2009 року по 31.10.2023 року в подвійному розмірі за роботу в шкідливих умовах.
Рішенням від 05.12.2023 року № 35 Головного управління в Миколаївській області зазначено, що відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Зазначена норма діяла по 31.12.2003, тому відсутні підстави у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з діями відповідача стосовно не зарахування період роботи в закладі охорони здоров`я у подвійному розмірі, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) відповідно до Конституції України гарантовано всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за цим Законом призначаються трудові пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років) та соціальні пенсії.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка, оригінал, якої надавався до Відповідача для призначення пенсії.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 9 липни 2003 року (далі - Закон № 1058-ІV), виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону Закон № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до абзацу першого частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУвід 09.07.2003 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В силу приписів статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 № 2801-XII (зі змінами та доповненнями), заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

У розумінні статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 № 1489-III, психіатричний заклад - психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (зі змінами та доповненнями) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (зі змінами та доповненнями), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із записів трудової книжки позивачки № НОМЕР_3 остання працювала з 06.02.2009 року по теперішній час працює в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР».

Період роботи позивачки, зокрема з 06.02.2009 року, в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» з надання медичної допомоги є підтвердженим.

Стаття 60 Закону № 1788-XII встановлює пільги по обчисленню стажу (зарахування стажу роботи у подвійному розмірі) в деяких медичних закладах, а саме:

-лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я;

-у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД;

-в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я;

-у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я;

-у психіатричних закладах охорони здоров`я / закладах з надання психіатричної допомоги.

За приписами статті 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» від 05.07.2001 № 2586-III (далі Закон № 2586-III):

-протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

-туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Відповідно до частини першої статті 10 Закон № 2586-III медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 № 385, зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я містить зокрема Протитуберкульозний диспансер.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 № 514 затверджено «Перелік туберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: протитуберкульозний диспансер.

Отже, протитуберкульозний диспансер належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що 01.01.2004 року Закон України № 1058 є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду та згідно із абзацом 3 частини 4 статті 24 Закону №1058 пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, та суд зазначає таке.

01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Під час розгляду справи суд встановив і не заперечується відповідач, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я.

За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 160/14078/22.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З урахуванням викладеного, суд визнає противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 0400-010304-8/85956 від 15.06.2023 щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи ОСОБА_1 з 06.02.2009 по 30.09.2019 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» та вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у перерахунку пенсії № 35 від 05 грудня 2023 року із зарахуванням до страхового стажу позивача для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи ОСОБА_1 з 06.02.2009 по 30.09.2019 року 31.10.2023 в КГ1 «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР».

На захист порушеного права позивача, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» у подвійному розмірі згідно із ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 06.02.2009 по 31.10.2023, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії, тому ця вимога підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

З системного аналізу наведених у справі обставин, суд зробив висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 1073,60 грн, що документально підтверджується квитанцією від 24.11.2023 року.

Отже, оскільки основну позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1073,60 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008 м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 0400-010304-8/85956 від 15.06.2023 щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи ОСОБА_1 з 06.02.2009 по 30.09.2019 в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у перерахунку пенсії № 35 від 05 грудня 2023 року із зарахуванням до страхового стажу позивача для обчислення пенсії за віком у подвійному розмірі згідно ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи ОСОБА_1 з 06.02.2009 по 31.10.2023 в КГ1 «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР» у подвійному розмірі згідно із ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 06.02.2009 по 31.10.2023, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 21.03.2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук