Справа № 420/18887/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/18887/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

29.08.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління, Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 02.09.2022 року пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та де інших осіб» та виплатити заборгованість з 02.09.2022 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 та наказом від 05.12.2014 року звільнений з військової служби.

Зазначає, що його вислуга років на службі складає: в календарному обчисленні 18 років 03 місяці 18 днів; в пільговому обчисленні 22 роки 01 місяць 17 днів.

Таким чином, посилаючись на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядку №393, вказує на наявність у нього права на призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту «а» статті 12 вказаного Закону.

З огляду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не дотримується порядку призначення пенсії, на яку позивач набув право згідно вимог законодавства, та рішення про призначення пенсії на вислугою років не приймає, позивач вимушений звернутись із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.04.2023 року №653 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В решті позовних вимог суд відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,8 грн.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються Урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

З аналізу положень Закону №2262-ХІІ вбачається, що пункт «а» статті 12 цього Закону визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом.

При цьому, положеннями статті 17-1 Закону №2262-ХІІ та Постанови №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, тоді як посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним положенням Закону №2262-ХІІ та Постанови №393.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Порядку від 17.07.1992 року №393 і помилково залишено поза увагою те, що обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність у військовослужбовця необхідної календарної вислуги років.

З огляд на те, що при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідач діяв виключно на підставі та у межах своїх повноважень, з дотриманням чинного законодавства, позовні вимоги є повністю необґрунтованими та у суду першої інстанції не виникло правових обставин для їх задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 та наказом від 05.12.2014 року №499-ос виключений зі списків особового складу як такий, що звільнений у запас Збройних Сил України на підставі абз. 3 п.п. «г» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно вказаного наказу, вислуга років позивача на день звільнення з військової служби становить:

- календарна військова: 18 років 03 місяці 18 днів;

- пільгова військова: 03 роки 09 місяців 08 днів;

- всього військова: 22 роки 00 місяців 26 днів.

01.09.2022 року позивач подав через Адміністрацію державної прикордонної служби України заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розглянувши заяву, прикордонна служба відмовила у задоволенні вказаних вимог, про що повідомила позивача у листі від 15.09.2022 року №11-28729/0/2-22.

Прикордонною службою вказано на відсутність правових підстав для прийняття та направлення заяви в територіальне управління пенсійного фонду, посилаючись на відсутність у позивача вислуги років, необхідної для призначення заявленої пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 січня 2023 року, яке набрало законної сили по справі № 420/13879/22, зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання вказаного судового рішення, листом від 27.03.2023 року №11/13253/23 Адміністрацією Державної прикордонної служби України надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подання та необхідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Також, наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.04.2023 року за №170-ос внесено зміни до наказу від 05.12.2014 року №499-ос та визначено, що вислуга років позивача на день звільнення з військової служби 05.12.2014 року становить:

- календарна військова: 18 років 04 місяці 09 днів;

- пільгова військова: 03 роки 09 місяців 08 днів;

- всього військова: 22 роки 01 місяць 17 днів.

У зв`язку із чим, листом від 23.05.2023 року за №11/23629/23 Адміністрацією Державної прикордонної служби України надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області уточнене подання із зазначенням належних даних про вислугу років позивача в календарному та пільговому обчисленні.

Розглянувши заяву та одержані подання і матеріали, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у призначенні пенсії, за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», про що прийняло рішення від 11.04.2023 року №653.

Як на підставу для залишення вимог позивача без задоволення, Управління послалось на відсутність у позивача на день звільнення з військової служби вислуги: 22 календарних роки і більше, як це передбачено у пункті «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідач застережив, що для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Не погоджуючись із висновками відповідача, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість відмови у призначенні заявленої пенсії, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно із частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

Відповідно до п. 1 Порядку №393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби та мають календарну вислугу років згідно шкали, зазначеній в цій статті.

Згідно із п.п. "в" п. 3 Порядку №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяці: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Таким чином, статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ встановлений порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема п. «а» ст. 12, визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 22 календарних роки і більше.

В свою чергу, положеннями ст. 17-1 Закону №2262-ХІІ та Постанови №393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону №2262-ХІІ і Постанови №393.

Аналіз норм Закону №2262-XII у взаємозв`язку з нормами постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон №2262-ХІІ.

Можливість пільгового обчислення періоду проходження служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження служби в певний, визначений у законодавчому порядку, період часу. Така можливість передбачена постановою №393.

З урахуванням викладеного, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Також, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року по справі №805/3923/18-а з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-ХІІ в частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, відступила від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17. Суд зазначив про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме пільгове обчислення вислуги років.

Враховуючи викладене, оскільки позивач проходив службу, яка передбачена Постановою №393, необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованим та суперечить зазначеним вище положенням Закону №2262-ХІІ і Постанови №393, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв