Справа № 120/16038/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 р. Справа № 120/16038/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є дружиною, вдовою судді Вінницького районного суду Вінницької області, який з 17.10.2008 перебував у відставці і який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 06.12.2022 її було переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В подальшому, 19.05.2023 вона звернулася до відповідача із заявою щодо переведення її на пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII. Проте рішенням органу пенсійного фонду від 25.05.2023 о/р № 74 їй відмовлено у такому переході з тих підстав, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

На переконання позивача така відмова є протиправною, позаяк оскільки її покійний чоловік (суддя у відставці) ОСОБА_2 також набув право на призначення пенсії на умовах, визначених Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року N 3723-XII, тому після його смерті у неї виникло право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, обчисленої на підставі статті 37 Закону України Про державну службу N 3723-XII від 16.12.93, виходячи із 70-ти відсотків заробітку померлого чоловіка, визначеного у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 06.04.2023 № 4-35/0142.

За таких обставин позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 25.05.2023 о/р № 74 про відмову у переведені на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у відповідності до статті 37 Закону України Про державну службу N 3723-XII від 16.12.1993;

- зобов`язати відповідача призначити їй з 01.12.2022 пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону України Про державну службу N 3723-XII від 16.12.1993 у розмірі 70-ти відсотків заробітку померлого чоловіка ОСОБА_2 , який зазначений у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 06.04.2023 № 4-35/0142, та здійснити виплату пенсії із урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 24.10.2023 судом відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтею 263 КАС України.

16.11.2023 на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що подана ОСОБА_1 заява про перехід на інший вид пенсії була передана за принципом екстериторіальності на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. І саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області було прийняте рішення №74 від 25.05.2023 про відмову в перерахунку пенсії. Щодо підстав такої відмови то відповідач вказує, що 01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889 Про державну службу (далі Закон № 889), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу (далі Закон № 3723). Однак відповідач наголошує, що пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії за віком особам, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, призначаються за нормами Закону № 1058. Таким чином відповідач зазначає, що пенсії по втраті годувальника не призначаються відповідно до норм Закону № 889. З огляду на викладене відповідач вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, які задоволенню не підлягають.

Надалі, оскільки в процесі розгляду справи судом було встановлено, що рішення яке оскаржується позивачем у цій справі винесене не Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а Головним управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області, тому суд, за згодою позивача, ухвалою від 12.02.2024 залучив до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Цією ж ухвалою суд встановив співвідповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Втім, своїм правом на подання відзиву Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не скористалося, що з огляду на приписи ч. 6 ст. 162 КАС України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В процесі розгляду справи ухвалою від 08.03.2024 судом з власної ініціативи витребувано у ГУ ПФУ у Вінницькій області додаткові докази, а саме належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи померлого годувальника - ОСОБА_2 , які були надані відповідачем 19.03.2024.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який був суддею Вінницького районного суду та з жовтня 2008 року був звільнений у відставку і з того часу отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

За зверненням позивача від 01.12.2022, територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято рішення від 06.12.2022 яким відмовлено в переході на пенсію за іншим законом (по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Натомість ОСОБА_1 переведено на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку позивач отримує по даний час.

19.05.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії, а саме переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII та з урахуванням розміру суддівської винагороди померлого годувальника ОСОБА_2 , яка визначена у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 06.04.2023 № 4-35/0142.

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі - Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ в Житомирській області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ в Житомирській області прийняло рішення від 25.05.2023 о/р № 74 про відмову в переході на пенсію по втраті годувальника за іншим законом із тих підстав, що положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, як і не передбачено можливість призначення такої пенсії згідно Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 N 889-VIII.

Не погодившись із такою відмовою позивачка звернулася з адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Загальні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені в статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон N 1058-IV в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до частини 1 якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону N 1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї, серед визначених, вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону N 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Як слідує із матеріалів справи, спірним у даній справі є питання про право позивача на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника - судді, що перебував у відставці, на умовах, визначених ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року N 3723-XII.

Так, чинний на даний час Закон України "Про судоустрій і статус суддів" N 1402-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон N 1402-VIII) в окремих випадках прямо передбачає гарантії судді та членів його сім`ї. Зокрема, у частинах першої та другої статті 140 цього Закону зазначено, що судді, члени їхніх сімей та їхнє майно перебувають під особливим захистом держави.

Відповідно до частини першої статті 144 Закону N 1402-VIII суддя та члени його сім`ї мають право на безоплатне медичне обслуговування у державних закладах охорони здоров`я. Члени сім`ї судді можуть обслуговуватися в тих медичних закладах, де обслуговується суддя.

Разом з тим, Закон N 1402-VIII не визначає особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті.

Відтак, Закон N 1402-VIII не містить приписів щодо гарантій членів сім`ї судді на пенсійне забезпечення у вигляді пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

За положеннями частини першої статті 142 Закону N 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 , на час виходу у відставку (жовтень 2008 року) стаж роботи останнього на посаді судді, який надавав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання становив 26 років 3 місяці 29 днів. При цьому загальний стаж ОСОБА_2 , який визначений пенсійним органом становить 41 рік 11 місяців 3 дні.

Так, на час виходу ОСОБА_2 у відставку та призначення йому довічного грошового утримання (жовтень 2008 року) статус суддів визначався Законом України «Про статус суддів» від 15.12.92 N 2862-XII (далі також Закон № 2862-XII).

Зокрема, частина 4 статті 43 Закону N 2862-XII визначала, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 N 3723-XII (в редакції станом на час виходу ОСОБА_2 у відставку) було передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Викладене свідчить, що виходячи у відставку, ОСОБА_2 мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Окрім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У статті 37-1 Закону N 3723 було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Отже, якщо б ОСОБА_2 обрав пенсію за віком, то мав би право отримувати її (а у разі підвищення заробітної плати суддів у збільшеному розмірі) до смерті.

Відповідно до пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року N 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" N 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пункти 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 889-VIII визначають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону N 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до частин 13, 14 статті 37 Закону N 3723-XII у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків.

До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про державну службу" N 3723-XII регламентовано різні умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та підстави для її перерахунку.

Отже, за наявності умов, передбачених Законом України "Про державну службу" - стажу державної служби у годувальника позивача - судді, що перебував у відставці, позивач має право на таку пенсію.

Верховним Судом в постанові від 09 листопада 2018 року в справі N 236/3193/16-а, в постанові від 22 травня 2022 року в справі N 409/2218/17 сформульована позиція щодо права утриманців судді, що перебував у відставці, та отримував щомісячне довічне грошове утримання, на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі статті 37 Закону N 3723-XII у розмірі 70 % від заробітної плати судді.

В приведених постановах Верховний Суд дійшов висновку, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частини десятої статті 37 Закону N 3723-XII, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом, зазначивши, що дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно із Законом N 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 грудня 2021 року у справі N 440/7341/20 також зробив висновок, що частину першу статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16 грудня 1993 року, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

(1) 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16 грудня 1993 року, або

(2) 50 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV від 09 липня 2003 року.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону N 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів.

Таким чином необхідною ж умовою для виникнення в осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до статті 37 Закону N 3723 є наявність сукупності таких умов:

1) досягнення такими особами певного віку, а саме чоловіками 62 років;

2) наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме для чоловіків 35 років, оскільки зміст вказаної правової норми передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом;

3) наявність в особи не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 04.04.2018 у справі N 822/524/18, від 02.04.2020 у справі N 687/545/17, від 15.08.2019 у справі N 676/6166/17.

Із наданих відповідачем матеріалів копії пенсійної справи ОСОБА_2 судом встановлено, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже 62 роки йому виповнилося 15.05.2009. Стаж на посаді судді (що відноситься до стажу державної служби) становить 26 років 3 місяці 29 днів, а загальний стаж 41 рік 11 місяців 3 дні.

Таким чином станом на 01.05.2016 суддівський стаж (стаж державної служби) ОСОБА_2 становив понад 20 років, та були наявні усі умови, необхідні для отримання пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII.

Відтак, оскільки суддя у відставці ОСОБА_2 набув право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII, тому після його смерті його дружина ОСОБА_1 , як непрацездатний член сім`ї померлого чоловіка (годувальника), також набула право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону N 3723-XII.

А тому, враховуючи вибір заявниці, наявні правові підстави для переведення ОСОБА_1 з пенсії в разі втрати годувальника, призначеної їй на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону N 3723-XII.

Наведене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 409/2218/17.

Підсумовуючи викладене суд зауважує, що однією зі складових права на справедливий судовий розгляд (стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини) є принцип правової визначеності, за яким права особи мають бути чітко та повною мірою визначені законом, положення якого є зрозумілими та доступними до розуміння будь-якою особою.

З огляду на спірні правовідносини, а також період, в яких виник цей спір, дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону N 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.

За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону N 3723.

Вказана правова позиція узгоджується із постановами Верховного Суду від 09.11.2018 у справі N 236/3193/16-а, від 25.05.2022 у справі N 409/2218/17, від 31.05.2021 у справі N 569/10026/16-а, від 21.12.2021 у справі №440/7341/20, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються судом під час вирішення наведеного спору.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 25.05.2023 о/р № 74, яким позивачу відмовлено в переході на пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону N 3723-XII є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо наступної позовної вимоги зобов`язального характеру, то при її вирішенні суд враховує згадані вище правові висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 21 грудня 2021 року у справі N 440/7341/20, та згідно яких розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16 грудня 1993 року, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

(1) 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16 грудня 1993 року, або

(2) 50 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV від 09 липня 2003 року.

У цій справі судова палата Верховного Суду заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, вважала за можливе застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі ст. 37 Закону N 3723, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону N 1058.

Отже, із цього слідує, що відсоткове значення розміру пенсії в разі втрати годувальника за наведених вище підстав має визначатися не від суми заробітку такого годувальника, а від розміру його пенсії, на яку годувальник (суддя у відставці) мав право.

Таким чином оскільки ОСОБА_1 виявила бажання отримувати пенсію в разі втрати годувальника на підставі Закону України "Про державну службу" N 3723-XII, то розмір такої пенсії має становити 70 % від розміру пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 , обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16 грудня 1993 року, виходячи із його заробітку, визначеного у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 06.04.2023 № 4-35/142.

За таких обставин в цій частині позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16 грудня 1993 року, в розмірі 70 % від розміру пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 , обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16 грудня 1993 року, виходячи із його заробітку, визначеного у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 06.04.2023 № 4-35/142, та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, то суд враховує положення ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, відповідно до яких переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви. А оскільки заява позивача про переведення пенсії, яка мала наслідком винесення оскаржуваного рішення, подана нею 19.05.2023, тому суд вважає за можливим покласти на відповідача ГУ ПФУ у Вінницькій області обов`язок щодо переведення позивача на пенсію по втраті годувальника на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16 грудня 1993 року з 19.05.2023.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень і дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у визначений судом спосіб.

З урахуванням вимог частини 1 статті 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.05.2023 о/р № 74 про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 19.05.2023 перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16.12.1993, визначивши її в розмірі 70 % від розміру пенсії за віком померлого годувальника ОСОБА_2 , обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII від 16.12.1993, виходячи із його заробітку, зазначеного у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області від 06.04.2023 № 4-35/142, та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21.03.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович