Справа № 260/10446/23
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2024 рокум. Ужгород№ 260/10446/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Ониська Н.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 не з`явився;

за участі представника позивача адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни;

відповідачі: Ужгородський відділ № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області представник Радь Олександр Іванович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області та Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2023 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (89412, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 59) та Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, буд. 12 а, ), в якому просили суд: "1. Визнати протиправною відмову Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації; 2. Зобов`язати Ужгородський відділ № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийняти у ОСОБА_1 подану ним декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації від 17.10.2023 р.; 3. Стягнути з Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові виграти, що складаються з судового збору га витрат на послуги адвоката.".

01 грудня 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи. Залучено до участі в дані адміністративній справі в якості співвідповідача Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року було постановлено розглядати дану адміністративну справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розгляд даної адміністративної справи відкладався у зв`язку з існуванням на те об`єктивних причин, як за клопотаннями уповноважених представників сторін, так і у зв`язку із збройною агресією російської федерації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова Управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області прийняти у нього декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, є протриправною, оскільки у позивача відсутня реальна можливість подати до уповноважених органів рф заяву про вихід з громадянства та отримати відповідну довідку, в тому числі й через консульства рф в третіх країнах, має місце незалежна від нього причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства). Відповідно, позивач має право подати замість документа про припинення іноземного громадянства - декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідач проти задоволення даного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та одночасно вказав, що позивач не вчинив жодних дій, спрямованих на припинення (вихід) з громадянства російської федерації, тому самого лише посилання на акти права російської федерації без реального вчинку із письмового доведення до відома компетентних органів російської федерації наміру припинити (вийти) з громадянства російської федерації (у будь-який прийнятний поза розумним сумнівом спосіб) недостатньо для отримання паспорту громадянина України та звинувачення органів державної влади України у порушенні принципу належного урядування.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позові.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 29 жовтня 2021 року був поновлений в громадянстві України на підставі статті 10 Закону України "Про громадянство України" (а.с. 73).

На підтвердження поновлення в громадянстві України ОСОБА_1 було видано тимчасове посвідчення громадянина України типу НОМЕР_2 від 13 грудня 2021 року з терміном дії до 29 жовтня 2023 року (а.с. 10).

Позивач зобов`язався протягом 2 років припинити громадянство російської федерації відповідно до вимог Закону України "Про громадянство України" та надати документи на підтвердження припинення громадянства російської федерації (а.с. 75).

Після отримання тимчасового посвідчення позивач (як він зазначає) почав збирати документи про вихід з громадянства, однак початок 24 лютого 2022 року повномасштабного збройного вторгнення рф на територію України було розірвано дипломатичні відносини між Україною та рф, через що позивач не зміг завершити процедуру припинення громадянства.

17 жовтня 2023 позивач звернулася до Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області з листом, у якому просив прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства (а.с.а.с. 11-13).

17 листопада 2023 року відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства (а.с. 14).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 19 частиною 2 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі по тексту Закон України № 2235-III).

Відповідно до визначень, які містить стаття 1 частина 1 Закону України № 2235-III громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону України № 2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням (стаття 8 частина 1 Закону України №2235-ІІІ).

Відповідно до статті 8 частини 5 Закону України № 2235-III іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (стаття 1 частина 1 Закону України № 2235-III).

Відповідно до статті 8 частини 8 Закону України № 2235-III особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (стаття 1 частина 1 Закону України № 2235-III).

Статтею 9 частиною 1 Закону України №2235-III передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За правилами статті 9 частини 2 пункту 2 Закону України № 2235-III однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до статті 10 частини 6 Закону України № 2235-III для поновлення у громадянстві України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) подається: 1) іноземцем, який є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України, - заява про зміну громадянства; 2) особами, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні, - декларація про відмову особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні, від іноземного громадянства; 3) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить (проходив) військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, - декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України; 4) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України та нагороджений державною нагородою України, - декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України та нагороджена державною нагородою України; 5) іноземцем, який є громадянином держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, і зазнав у країні своєї громадянської належності переслідувань, - декларація про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 29 жовтня 2021 року був поновлений в громадянстві України на підставі статті 10 Закону України "Про громадянство України" (а.с. 73).

На підтвердження поновлення в громадянстві України ОСОБА_1 було видано тимчасове посвідчення громадянина України типу НОМЕР_2 від 13 грудня 2021 року з терміном дії до 29 жовтня 2023 року (а.с. 10).

Позивач зобов`язався протягом 2 років припинити громадянство російської федерації відповідно до вимог Закону України "Про громадянство України" та надати документи на підтвердження припинення громадянства російської федерації (а.с. 75).

17 жовтня 2023 позивач звернулася до Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області з листом, у якому просив прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства (а.с.а.с. 11-13).

17 листопада 2023 року відповідач листом повідомив позивача про відсутність підстав для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства (а.с. 14).

Суд зазначає, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наступними Указами продовжено строк дії воєнного стану, який діє станом і на час розгляду цієї справи.

Із 23 лютого 2022 року посольство рф в Україні припинило свою роботу в Україні.

Суд зауважує, для вирішення цієї справи, необхідним є з`ясування питання чи можна вважати, що документ про припинення громадянства рф позивачем не отримано з незалежних від нього причин.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (стаття 1 частина 1 Закону України № 2235-III).

Як уже зазначалось вище, дипломатичні установи рф припинили свою роботу на території України з початком повномасштабного вторгнення у лютому 2022 року на невизначений строк, тому позивач позбавлений можливості отримати документ про припинення іноземного громадянства.

При цьому, відсутність у чинному законодавстві України альтернатив або відповідного правового механізму вирішення подібних спірних правовідносин нівелює реалізацію права особи з огляду на неможливість де-факто ним скористатися, незважаючи на його проголошення де-юре та не може бути підставою для відмови у захисті такого права загальними засобами, передбаченими Законом України № 2235-III.

За таких обставин неотримання позивачем документа про припинення громадянства рф відбулося з незалежних від нього причин.

У спірному випадку відповідачем при розгляді заяви позивача про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства було надано оцінку обставинам, зазначеним у зверненні позивача до відповідача при поданні декларації, в тому числі щодо розірвання дипломатичних відносин з рф та відсутності посольств та консульств рф в Україні.

Суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України консульські установи країни агресора не працюють, проте з початку повномасштабного вторгнення законодавство України не зазнало змін в частині визначення порядку дій та їх послідовності щодо відсутності в особи можливості отримання документа про припинення громадянства такої країни з незалежних від неї причин, що в свою чергу призводить до фактичного порушення прав такої особи.

А відтак, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправними відповідача, які полягають у неприйнятті декларації про відмову позивача від громадянства російської федерації, є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки підстави для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, визначені Законом України "Про громадянство України", є вичерпними.

При цьому, відповідач розглянув подану позивачем заяву по суті та дійшов висновку, що правові підстави для прийняття декларації відсутні.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд під час розгляду справи констатував поважність причин неотримання позивачем документа про припинення іноземного громадянства (підданства), отже, належним та ефективним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідну декларацію.

У відповідності до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 КАС України. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При вирішенні спору по суті суд вважає за необхідне звернути увагу, зокрема, учасників справи, що у відповідності до статті 2 частини 1 КАС України завданням адміністративного судочинства, поряд з іншими, є саме справедливе вирішення судом спору. Тому суд вважає за необхідне у спірному випадку на цьому наголосити.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (89412, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 59) та Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грибоєдова, буд. 12 а, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийняти у ОСОБА_1 подану декларацію про відмову від іноземного громадянства.

У задоволенні позову в частині інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 12 березня 2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 21 березня 2024 року.

СуддяС.Є. Гаврилко