Справа № 580/8391/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8391/23 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування індивідуального акта та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 30.08.2023 № 5 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.08.2023 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду у справі.

В обгрунтуванні позовних вимог зазначається, що прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії, є протиправним, позаяк факт проживання на території радіоактивного забруднення підтверджується довідкою з місця проживання.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30.08.2023 № 5 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області повторно розглянути заяву заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку від 23.08.2023, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із урахуванням висновків суду у мотивувальній частині рішення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 20.03.2024.

29.02.2024, під № 7873 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 .

Черкаською обласною державною адміністрацією позивачу було видане посвідчення серії НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4).

Відповідно до копії довідки від 16.06.2023 №3977-01-18, що видана виконавчим комітетом Канівської міської ради Черкаської області для ОСОБА_2 , він проживає в АДРЕСА_1 з 27.06.1985 до 14.11.1986; АДРЕСА_1 з 04.01.1989 до 29.12.1998; АДРЕСА_3 31 з 16.01.1999 до 27.09.2003; АДРЕСА_3 79 з 27.09.2003 до 18.09.2004; АДРЕСА_2 з 18.09.2004 по теперішній час. Відповідно до додатку 1 Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, м. Канів, Черкаської області віднесене до зони посиленого радіологічного контролю (ІV зона).

Відповідно до довідки виданої Черкаським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 06.07.2023 № 2/286, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах з 19.11.1986 до 07.12.1988.

Згідно із записами копії трудової книжки серії НОМЕР_3 від 19.07.1986 позивач у період: з 01.09.1983 до 10.07.1986 навчався в Канівському ТУ - 23 (підстава внесення запису - Диплом НОМЕР_6); з 14.07.1986 прийнятий на роботу в Канівський електормеханічний завод «Магніт» в інструментальний цех до 17.11.1986 працював слюсарем-інструментальщиком 3 розряду. 17.11.1986 звільнений згідно п. 3 статті 36 КЗпП УССР (у зв`язку з призовом на військову службу); з 20.11.1986 до 10.12.1988 служба в армії (підстава внесення запису- військовий квиток № НОМЕР_4 ).

23.08.2023 позивач звернувся до Канівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, що за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вік заявника на дату звернення : 55 років 6 днів, страховий стаж - 39 років 1 місяць 10 днів).

30.08.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийняте рішення № 115 про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, позаяк не зараховане проживання (робота) на території забруднення за періоди з 06.02.1989 до 29.06.1992, з 16.07.1992 до 31.12.1992 згідно довідки від 16.06.2023 №3977-01-18, позаяк згідно записів трудової книжки не читаються назви підприємств та печатки установ, де працював заявник.

Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що належить скасувати, тому звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що наявне у ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) за відсутності переконливих доказів зворотного, підтверджує факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, при цьому, відповідач не розмежував з перевіркою обставин роботи позивача (період з 04.01.1989 до 29.12.1998) щодо реєстрації, місця фактичного/тимчасового перебування/проживання та ухвалив протиправне (немотивоване) і передчасне рішення від 30.08.2023 № 15 без урахування усіх обставин справи, без всебічного, повного та об`єктивного розгляду доводів та поданих позивачем документів до заяви про призначення пенсії, без використання власних повноважень для перевірки сумнівів.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк, судом першої інстанції не було враховано, що виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, пов`язується саме з фактом перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або роботою у такій місцевості, водночас, страховий стаж позивача становить 39 років 01 місяць 10 днів, проте не підлягає зарахованню проживання (робота) на території рідіоактивного забруднення в період з 06.02.1989 по 29.06.1992, з 16.02.1992 по 31.12.201992 згідно довідки від 16.06.2023 №3977-0118 (згідно записів трудової книжки серія НОМЕР_5 - не читаються назви підприємств та печатки в яких працював позивач, що унеможливлює визначити відношення до території радіоактивного забруднення).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796 або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Право призначення пенсії особам, постраждалим унаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом № 796.

Відповідно до змісту ст. 9 Закону № 796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з приписами ст. 11 Закону № 796, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ст. 14 Закону № 796, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Згідно з ст. 55 Закону № 796, визначені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку (2 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно проживали у зазначній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 55 Закону № 796, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону №796, якщо не обумовлено інше. Згідно ч.3 ст. 55 Закону №796 призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058. Згідно зі статтею 65 Закону № 796 документами, що підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. ч. 2 та 4 ст. 15 Закону № 796, підставами для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501, затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №501), яким визначені правила видачі посвідчень потерпілим унаслідок Чорнобильської катастрофи та коло осіб, яким вони видаються.

Тож, з наведеного слідує, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, працювали або проживали визначену кількість років у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення та мають визначений страховий стаж.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції від 19.12.1991 із змінами і доповненнями від 01.07.1992) для осіб, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіологічного контролю за умови, якщо станом на 01.01.1993 прожив або відпрацював у цій зоні не менше чотирьох років - посвідчення (категорія 4), доказів про анулювання/відкликання посвідчення серії НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

Водночас, у контексті наведеного та спірних у даній справі обставин, на переконнаня колегії суддів, суд першої інстанції доцільно вказав на те, що пенсійним органом не обґрунтував належними доказами на спростування позиції позивача те, що він з 06.02.1989 до 29.06.1992, з 16.07.1992 до 31.12.1992 не проживавав в м. Каневі у зв`язку із відомостями довідки від 16.06.2023 № 3977-01-18 про проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, зокрема щодо розмежування обставин реєстрації за певною адресою та фактом проживання чи виконання трудових обов`язків.

Колегія суддів враховує наявне у ОСОБА_1 та матеріалах справи посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) за відсутності переконливих доказів зворотного, що загалом підтверджує факт проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, з огляду на що, суд першої інстанції доцільно не врахував без рішень відповідної Комісії щодо стажу чи результатів перевірки невідповідності даних доводів пенсійного органу про те, що не підлягає зарахованню проживання (робота) на території радіоактивного періодів з 06.02.1989 до 29.06.1992, з 16.07.1992 до 31.12.1992 згідно довідки від 16.06.2023 №3977-01-18, позаяк відповідно до довідки виконкому Канівської міської ради Черкаської області позивач з 27.06.1985 до 14.11.1986; з 04.01.1989 до 29.12.1998, по теперішній час проживає в м. Канів.

До того ж, відповідач не розмежував з перевіркою обставин роботи позивача (період з 04.01.1989 до 29.12.1998) щодо реєстрації, місця фактичного/тимчасового перебування/проживання та ухвалив немотивоване і передчасне рішення від 30.08.2023 № 15 без урахування усіх обставин справи, без всебічного, повного та об`єктивного розгляду доводів та поданих позивачем документів до заяви про призначення пенсії, без використання власних повноважень для перевірки сумнівів.

Під час прийняття оскаржуваного рішення, відповідач прийняв найнесприятливіше для заявника рішення, яке у разі його прийняття, має бути таким, що не викликає у стороннього спостерігача та заявника сумнівів у його законності, при цьому, матеріали справи не дають підсатв для визнання такого рішення законним, на противагу чому, суд керується принципом верховенства права. Тож, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що відповідач немотивовано і неправомірно ухвалив управлінське рішення - протиправно відмовив позивачу у наданні мотивованої відповіді під час розгляду заяви про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, тому з урахуванням наявних у пенсійного органу дискреційних повноважень у т.ч. витребовування документів, що взяті до уваги під час видачі посвідчення з отриманням роз`яснень уповноважених суб`єктів публічної адміністрації, з`ясування суперечності щодо дат проживання позивача та для сприяння позивачеві у реалізації права на пенсійне забезпечення, відповідач має повторно розглянути заяву заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку від 23.08.2023, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та із урахуванням висновків суду в даній справі.

Важливим є те, що за спірних правовідносин є питання пенсійного забезпечення позивача, тому рішення відповідача має бути законним та обґрунтованим, позаяк, безумовно впливає на майнові права позивача та належний рівень соціального забезпечення.

У контексті доводів апелянта про те, що не читаються назви підприємств та печатки в яких працював позивач, що унеможливлює визначити відношення до території радіоактивного забруднення, колегія суддів вказує на те, що позивач не може нести відповідальність та зазнавати негативних наслідків щодо ведення/оформлення документів, на які останній не може впливати, натомість, відповідач має перевірити вказані дані, а не відмовляти у призначенні пенсії з цих підстав без здійснення додаткових заходів.

Тож, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2023 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко