Справа № 380/28714/23
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Львівсправа № 380/28714/23

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» (Позивач/ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці (Відповідач/митний орган), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 19 вересня 2023 року № UA209000/2023/100584/3 та винесену картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777;

- стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у виді судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що прийняте Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 19 вересня 2023 року № UA209000/2023/100584/3 та складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777 (далі також спірне/оскаржуване рішення відповідно) є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки митний орган в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів посилається на обставини, які не стосуються числового значення заявленої митної вартості. Натомість у частині першій статті 54 Митного кодексу України (далі також МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки саме числового значення заявленої митної вартості. Аргументи відповідача не відповідають дійсності, а в рішенні про коригування митної вартості товарів не обґрунтовано, яким чином вказані неточності/розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових. Отже, позивач висновує, що митний орган не навів доказів на підтвердження того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

У зв`язку з наведеним просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що декларант або уповноважена особа зобов`язані надавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Під час здійснення митного оформлення за митною декларацією від 27 червня 2023 року № 23UA58U0 митний орган опрацював інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановив таке: згідно з наданими декларантом документами, зокрема рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 21 червня 2023 року № 4949 не містить відомостей щодо такої складової як страхування; згідно з наданою до митного контролю CMR від 21 червня 2023 року № / у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником товару є CLL EUROTANDEM, водночас до митного оформлення декларант надав рахунок-фактуру про транспортні витрати від 21 червня 2023 року № 4949, відповідно до якої виконавцем по доставці товару є ПТЕП АВТОТРАНСЕКСПЕДИЦІЯ. Будь-який договір-доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами декларант митному органу не надавав, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно й числове значення рівня митної вартості товару; відповідно до інформації, яка наведена у рахунку від 21 червня 2023 року № 4949, перевезення вантажу здійснюється відповідно до договору перевезення від 13 червня 2023 року № 1635/23, однак цей договір декларант не надав; відповідно до вимог зовнішньоекономічного контракту від 01 липня 2022 року № 01/2022 вартість, умови та термін поставки товару має зазначатись у Додатку до контракту, який є невід`ємною частиною договору, утім такий документ декларант не надав. Отже, Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості.

Відповідач зазначає, що як законодавством України, так і міжнародним законодавством передбачено право митного органу запитувати додаткові документи. У спірній ситуації в митного органу були всі підстави для того, щоб витребувати додаткові документи, оскільки митна вартість не могла бути визначена за ціною договору, тому що під час розгляду первинних документів встановлено низку розбіжностей. Основні документи, які підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, що є явним порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України.

Відповідач відзначає, що оскільки митна вартість була визначена Львівською митницею за резервним методом (відповідно до положень статті 64 МК України), посилання в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи відповідає вимогам законодавства. Номер і дата митної декларації в рішенні також вказані.

Відповідач підсумовує, що документи, які підтверджують заявлений рівень митної вартості імпортованих товарів, подані ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню, тож оскаржувані рішення є правомірними, підстави для їх скасування відсутні, з огляду на що в задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідно до пункту третього частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 08 грудня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 15 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано позивачу подати до суду подати до суду переклад долучених до позовної заяви товаросупровідних документів державною мовою; витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію митної декларації, яка слугувала джерелом інформації для коригування митної вартості у спірному рішенні.

Ухвалою суду від 09 січня 2024 року заяву представника відповідача від 01 січня 2024 року про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін задоволено; призначено судове засідання у справі на 30 січня 2024 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 30 січня 2024 року, суд заслухав усні пояснення представників позивача та відповідача, дослідив докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Представник позивача заявлений позов підтримала, просила його задовольнити; представник відповідача проти заявленого позову заперечив повністю, просив у його задоволенні відмовити.

У цьому ж судовому засіданні суд постановив прийняти рішення у строки, передбачені для справ, розгляд яких здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Згідно з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» () зареєстроване як суб`єкт підприємницької діяльності; основний вид економічної діяльності 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

З метою здійснення господарської діяльності ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» (Покупець) уклало зовнішньоекономічний контракт (договір купівлі-продажу) № 01/2022 з компанією-постачальником Nouryon Functional Chemicals B.V. (Продавець) (далі також Договір).

На виконання умов Договору ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» замовило у Продавця товар комплексоутворювач Dissolvine E-39 вагою 21250,00 кг.

Компанія-постачальник Nouryon Functional Chemicals B.V. виставила покупцю ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» проформу-інвойс № 733404328 від 14 червня 2023 року на загальну суму 18700,00 євро, в якій ціна за 1 кг товару складає 0,88 євро.

15 червня 2023 року ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» оплатило вищевказану проформу-інвойс на загальну суму 18700,00 євро, що підтверджується банківським документом про іноземний переказ коштів SWIFT № EPU152, платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах № 152 від 15 червня 2023 року, банківською випискою по рахунку.

Після отримання оплати компанія-постачальник Nouryon Functional Chemicals B.V. на поставку партії оплаченого товару виставила інвойс № від 21 червня 2023 року на загальну вартість 18700,00 євро, який є документом приймання-передачі партії товару та супроводжує товар у дорозі. Відповідальність за доставку придбаної партії товару покладено на покупця ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» згідно з погодженими умовами поставки FCA ІНКОТЕРМС.

Для організації доставки придбаного товару від компанії-постачальника на митну територію України ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» уклало договір транспортного експедирування № 1635/23 від 13 червня 2023 року із Приватним транспортно-експедиційним підприємством «АВТОТРАНСЕКСПЕДИЦЯ». Згідно з умовами вказаного договору експедитор взяв на себе зобов`язання організувати доставку вантажу відповідно до погодженого маршруту, зокрема дібрати перевізника, який доставить вантаж.

На виконання договору № 1635/23 від 13 червня 2023 року складено заявку про надання транспортних послуг № 04949 від 16 червня 2023 року.

У графі 16 міжнародної транспортної накладної CMR № / перевізником вказано ТОВ «ЄВРОТАНДЕМ» третя особа, взаємовідносини із якою за цим перевезенням виникли у Приватного транспортно-експедиційного підприємства «Автотрансекспедиція» як експедитора в інтересах ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ». Взаємовідносини експедитора та перевізника підтверджуються договором про перевезення вантажу автомобільним транспортом № 598/23 від 20 лютого 2023 року.

Для цілей митного оформлення ввезеного в режимі імпорту на митну територію України товару ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» в особі декларанта ТОВ «Смарт Брокер Партнершіп» подало митну декларацію від 27 червня 2023 року № 23UA58U0.

Декларант позивача визначив митну вартість товару за основним методом ціною договору (контракту) та заявив у митній декларації фактурну вартість на рівні 848067,06 грн (вартість товару 18700,00 євро х 39,9238 курс євро до гривні) + 101492,00 грн (транспортні витрати до кордону).

На підтвердження заявленої митної вартості придбаного товару декларант позивача надав митному органу документи, що відповідають переліку, визначеному у частині другій статті 53 МК України, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зокрема: договір купівлі-продажу № 01/2022 з доповненнями; проформу-інвойс № 733404328 від 14 червня 2023 року; інвойс № від 21 червня 2023 року; Технічний опис з перекладом; Сертифікат аналізу з перекладом; Пакувальний лист; CMR № /; ВМД; довідку про транспортні витрати та рахунок експедитора; прайс-лист компанії-постачальника; інші документи, перелік яких вказаний у графі 44 митної декларації та в додатку на другій сторінці ВМД.

Митний орган за результатами розгляду поданих до митного оформлення документів надіслав декларанту позивача засобами електронного зв`язку вимогу про надання додаткових документів.

На вказану вимогу митного органу 29 червня 2023 року декларант позивача надіслав супровідний лист з переліком додаткових документів, зокрема надав: 1) 0325: Проформу-інвойс № від 14 червня 2023 року; 2) 0380: Рахунок-фактуру № від 21 червня 2023 року; 3) 3001: Платіжку про передоплату за товар № EPU152 від 15 червня 2023 року; 4) 3004: Рахунок-фактуру про надання транспортних послуг № 4949 від 21 червня 2023 року; 5) 3007: Довідку транспортних витрат № 4949 від 16 червня 2023 року; 6) 3014: Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 01 червня 2023 року; 7) 3015: Висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 23/1/312 від 26 червня 2023 року; 8) 4104: Зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів, що декларуються (не супроводжується поданням посередницьких документів) № 01/2022 від 01 липня 2022 року; 9) 4301: Договір (контракт) про перевезення № 1635/23 від 13 червня 2023 року; 10) 9000: Лист виробника продукції (комерційна пропозиція) б/н від 13 червня 2023 року; 11) 9610: Копію митної декларації країни відправлення № 23NL6RO5LBR78TNDA6 від 20 червня 2023 року.

За результатами розгляду митної декларації від 27 червня 2023 року № 23UA58U0 та доданих документів Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 30 червня 2023 року № UA209000/2023/100379/2, а також склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777.

Не погодившись із коригуванням митної вартості товарів ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» звернулося в порядку адміністративного оскарження до Державної митної служби України із скаргою від 10 липня 2023 року № 10-07/2023 на рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 30 червня 2023 року № UA209000/2023/100379/2.

31 серпня 2023 року позивач отримав засобами електронного зв`язку рішення від 29 серпня 2023 року № 15/15-02-03/13/3864 про результати розгляду скарги ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» від 10 липня 2023 року № 10-07/2023, яким Державна митна служба України задовольнила скаргу ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» у повному обсязі, скасувала рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 30 червня 2023 року № UA209000/2023/100379/2 та зобов`язала Львівську митницю прийняти нове рішення відповідно до законодавства.

19 вересня 2023 року Львівська митниця винесла нове рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100584/3. У цьому рішенні в графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» вказано таке.

Відповідно до п.1. ч.4 ст.54 МК України здійснено контроль наявності у підтверджуючих документах усіх відомостей у кількісному вираженні, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495VI (далі МКУ) за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з таких причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено таке: відповідно до положень Інкотермс 2010, термін FCA (Free Carrier (... named place) Франко перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України згідно із заявленими умовами поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Згідно з наданими декларантом документами, зокрема рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.06.2023 № 4949 не містить відомостей щодо згаданих складових, а саме страхування. Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МКУ. Згідно з наданою до митного контролю CMR від 21.06.2023 № / у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником товару є CLL EUROTANDEM, разом з тим до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру про транспортні витрати від 21.06.2023 № 4949, згідно з яким виконавцем по доставці товару є ПТЕП АВТОТРАНСЕКСПЕДИЦІЯ. Будь який договір-доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару. Відповідно до інформації, яка наведена у рахунку від 21.06.2023 № 4949, перевезення вантажу здійснюється відповідно до договору перевезення від 13.06.2023 № 1635/23, однак цей договір декларантом не надано. Відповідно до вимог зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2022 № 01/2022 вартість, умови та термін поставки товару має зазначатись у Додатку до контракту, який є невід`ємною частиною договору. Разом з тим цей документ декларантом не надано. Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості. Відповідно до частини 2 - 3 статті 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом надано наступні додаткові документи: банківський платіжний документ від 15.06.2023 № ЕPU152 (не може бути взято до уваги як такий, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить відомостей про виконавця надавача платіжних послуг та про кваліфікований електронний підпис, яким такий платіжний документ підписано); митну декларацію країни відправлення від 20.06.2023 № 23NL6RO5LBR78TNDA6, статистична вартість якої відповідає фактурній вартості, яка наведена у інвойсі від 21.06.2023 № на умовах поставки FCA, що не кореспондується з положенням ст. 4 Регламенту Комісії ЄС від 9 лютого 2010 № 113/2010 в якій зазначено, що статистична вартість повинна ґрунтуватись на вартості товарів та коригуватись так, щоб містити виключно та повністю транспортні та страхові витрати що були понесені задля доставки товарів з місця їх відправлення до кордону держави, у якій товари перебувають на момент поміщення під митну процедуру. Крім того, така декларація не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару. Разом з тим документів, які спростовують виявлені розбіжності, декларантом не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митному органі вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України. Джерелом інформації для визначення митної вартості слугувала МД UA209230/2023/027628 від 17.03.2023, де вартість такого товару становить 1,7651 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилося.

Не погоджуючись із оскаржуваними рішеннями відповідача, уважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність прийнятого Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 19 вересня 2023 року № UA209000/2023/100584/3 та складеної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

МК України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина п`ята статті 53 містить норми відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частини четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Частиною першою статті 64 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Частиною другою статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як зазначено в частині четвертій статті 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до частини сьомої статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки: основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)»; МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 цього Кодексу; митний орган має повноваження витребувати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; МК України визначає чіткий перелік обставин, які зумовлюють виникнення обґрунтованого сумніву щодо визначеної декларантом митної вартості товару.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, які свідчать про обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості та причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів. Водночас посадова особа митного органу повинна витребувати документи, що реально необхідні для перевірки «сумнівних» відомостей, а не вимагати в декларанта надання невичерпного переліку усіх можливих документів. Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Одночасно з цим, єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товарів за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товарів за основним методам (за ціною договору); обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товарів за жодним із методів, що передують резервному.

У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість імпортованих товарів за ціною договору, яка зазначена в інвойсі від 21 червня 2023 року № (18700,00 євро).

На підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів декларант позивача надав митному органу разом з митною декларацією такі документи: договір купівлі-продажу № 01/2022 з доповненнями; проформу-інвойс № 733404328 від 14 червня 2023 року; інвойс № від 21 червня 2023 року; Технічний опис з перекладом; Сертифікат аналізу з перекладом; Пакувальний лист; CMR № /; ВМД; довідку про транспортні витрати та рахунок експедитора; прайс-лист компанії-постачальника; інші документи, перелік яких вказаний у графі 44 митної декларації та в додатку на другій сторінці ВМД.

Також на письмову вимогу митного органу декларант позивача надав митному органу такі документи: 1) 0325: Проформу-інвойс № від 14 червня 2023 року; 2) 0380: Рахунок-фактуру № від 21 червня 2023 року; 3) 3001: Платіжку про передоплату за товар № EPU152 від 15 червня 2023 року; 4) 3004: Рахунок-фактуру про надання транспортних послуг № 4949 від 21 червня 2023 року; 5) 3007: Довідку транспортних витрат № 4949 від 16 червня 2023 року; 6) 3014: Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 01 червня 2023 року; 7) 3015: Висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 23/1/312 від 26 червня 2023 року; 8) 4104: Зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів, що декларуються (не супроводжується поданням посередницьких документів) № 01/2022 від 01 липня 2022 року; 9) 4301: Договір (контракт) про перевезення № 1635/23 від 13 червня 2023 року; 10) 9000: Лист виробника продукції (комерційна пропозиція) б/н від 13 червня 2023 року; 11) 9610: Копію митної декларації країни відправлення № 23NL6RO5LBR78TNDA6 від 20 червня 2023 року.

З наведеного суд висновує, що під час митного оформлення імпортованих товарів позивач надав митному органу наявні у нього документи, що визначені частиною другою статті 53 МК України, та перелічені судом вище.

Проте в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган вказав, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, та мають невідповідності, навівши відповідні аргументи, що дали йому підстави дійти таких висновків.

Оцінюючи аргументи митного органу, зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд зазначає таке.

Стосовно аргументу митного органу про те, що згідно з наданими декларантом документами, зокрема рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.06.2023 № 4949 не містить відомостей щодо згаданих складових, а саме страхування; отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МК України, суд зазначає таке.

Позивач пояснює, що страхування не проводилося і тому відповідні витрати не були понесені, що підтверджується довідкою про транспортні витрати № 4949 від 16 червня 2023 року та розшифровкою до неї, виданою експедитором, які були надані до митного оформлення. Вказаний аргумент позивача відповідач жодними належними та допустимими доказами не спростував. Згідно із пунктом восьмим частини другої статті 53 МК України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося. Отже, у митного органу не було підстав вимагати документи щодо операцій, які не виконувались сторонами договору, та які не є обов`язковими для них відповідно до умов укладених між ними договорів.

Стосовно аргументу митного органу про те, що згідно з наданою до митного контролю CMR від 21.06.2023 № / у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником товару є CLL EUROTANDEM, разом з тим до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру про транспортні витрати від 21.06.2023 № 4949, згідно з яким виконавцем по доставці товару є ПТЕП АВТОТРАНСЕКСПЕДИЦІЯ; будь який договір-доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару, суд зазначає таке.

Декларант позивача до митного оформлення надав митному органу документи, які підтверджують транспортні витрати, зокрема:

- договір транспортного експедирування від 13 червня 2023 року № 1635/23, сторонами якого є ТОВ «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» (Замовник) та ПТЕП «АВТОТРАНСЕКСПЕДИЦІЯ» (Виконавець). Суд зауважує, що згідно з умовами цього договору Виконавець має право здійснювати добір перевізників, агентів, інших третіх осіб, укладати від свого імені угоди з третіми особами;

- заявку про надання транспортних послуг від 16 червня 2023 року № 04949, згідно з якою вартість перевезення становить 106837,00 грн;

- рахунок від 21 червня 2023 року № 4949, згідно з яким вартість перевезення становить 106837,00 грн;

- довідку про транспортні витрати від 16 червня 2023 року № 4949, згідно з якою вартість перевезення становить 106837,00 грн.

З наведеного переліку видно, що позивач надав митному органу документи, які містять інформацію про розмір транспортних витрат, що впливають на розмір митної вартості товарів. Суд відзначає, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів. Указана позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14.

Стосовно аргументу митного органу про те, що відповідно до інформації, яка наведена у рахунку від 21.06.2023 № 4949, перевезення вантажу здійснюється відповідно до договору перевезення від 13.06.2023 № 1635/23, однак цей договір декларантом не надано, суд зазначає таке.

Вказаний аргумент митного органу не відповідає фактичним обставинам, оскільки договір транспортного експедирування від 13 червня 2023 року № 1635/23 декларант позивача подав до митного оформлення, що підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777, в якій вказано: «Договір (контракт) про перевезення 1635/23 13.06.2023» та митною декларацією № 23UA58U0, в графі 44 якої за кодом 4301 вказано договір від 13.06.2023 № 1635/23.

Стосовно аргументу митного органу про те, що відповідно до вимог зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2022 № 01/2022 вартість, умови та термін поставки товару має зазначатись у Додатку до контракту, який є невід`ємною частиною договору; разом з тим цей документ декларантом не надано, суд зазначає таке.

Вказаний аргумент митного органу не відповідає фактичним обставинам, оскільки зовнішньоекономічний контракт від 01 липня 2022 року № 01/2022 з доповненнями декларант позивача подав до митного оформлення, що підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777, в якій вказано: «Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 01/2022 01.07.2022» та митною декларацією № 23UA58U0, в графі 44 якої за кодом m4104 вказано договір від 01.07.2022 № 01/2022.

Суд наголошує, що митний орган має повноваження вимагати додаткові документи лише у разі, коли подані декларантом для митного оформлення документи, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, містять розбіжності, ознаки підробки або відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Своєю чергою надання позивачем додаткових документів за сформованим відповідачем переліком повинно забезпечувати можливість визначення останнім митної вартості товарів. Адже з положень пункту другого частини шостої статті 54, частини другої статті 256 МК України слідує, що виконання вимог митного органу щодо надання додаткових документів виключає можливість відмови у митному оформленні товарів.

Однак з переліку витребуваних митним органом документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути. Тому спотвореним було отримання позивачем вичерпної інформації щодо додаткових документів, надання яких забезпечить митне оформлення товару за визначеною у митній декларації вартістю.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд уважає, що позивач до митного оформлення надав усі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості, та давали відповідачу підстави для прийняття рішення щодо визнання заявленої митної вартості таких товарів.

Оцінюючи рішення про коригування митної вартості товарів в частині, що стосується визначення митної вартості товарів за резервним методом, суд ураховує таке.

Як передбачено пунктами першим, другим, четвертим частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 825/648/17 Верховний Суд зазначив таке: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Однак оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Також у постанові від 25 вересня 2020 року у справі № 810/2520/16 Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій, що на підтвердження правомірності коригування митної вартості товарів відповідач у своїх рішеннях не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Суд ураховує, що відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо.

Тому зазначення в оскаржуваному рішенні лише номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товарів та свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Ураховуючи наведені вище мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, а відповідач не довів його правомірності в частині визначення митної вартості імпортованих товарів, тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позовну вимогу в цій частині задовольнити.

Вирішуючи позовну вимогу про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777, суд наводить такі мотиви.

Частиною першою статті 256 МК України передбачено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 256 МК України у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Суд установив, що підставою для складення відповідачем оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення стало коригування Львівською митницею митної вартості товарів, заявлених декларантом у митній декларації від 27 червня 2023 року № 23UA58U0.

Зважаючи на те, що у процесі розгляду цієї справи суд встановив, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 19 вересня 2023 року № UA209000/2023/100584/3 є протиправним та підлягає скасуванню, тож складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777 є неправомірною, а тому її належить визнати протиправною та скасувати, а позовну вимогу в цій частині задовольнити.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин справи та викладених правових положень, суд доходить висновку, що відповідач не дотримав наведених приписів частини другої статті 2 КАС України, а тому прийняте Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 19 вересня 2023 року № UA209000/2023/100584/3 та складена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог частини першого, пункту другого частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 4295,00 грн. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути 4294,40 грн сплаченого судового збору.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» (вул. Героїв Крут, 2/3/5, с. Сокільники, Пустомитівський район, Львівська область, 81130) до Львівської митниці (вул. Костюшка Т., 1, м. Львів, 79007) про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 19 вересня 2023 року № UA209000/2023/100584/3.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/001777, складену Львівською митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРАЙМ КЕМІКАЛЗ» (вул. Героїв Крут, 2/3/5, с. Сокільники, Пустомитівський район, Львівська область, ) 4294,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 20 березня 2024 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна