Справа № 140/36653/23
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/36653/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання дій ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на умовах, передбачених статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 16.11.2023 №37, винесене ГУ ПФУ в Запорізькій області; зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію за віком на умовах, передбачених статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з моменту набуття права на призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою та документами про призначення пенсії у зв`язку із досягненням пенсійного віку 60 років на умовах, передбачених частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV. Однак рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.11.2023 №37 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу, необхідного для призначення пенсії - 30 років. При цьому відповідачем-1 до страхового стажу не було зараховано періоди роботи на території РФ з 01.01.1992 по 26.04.1994, з 26.04.1994 по 06.05.1996, з 06.05.1996 по 28.01.1998 та 28.01.1998 по 25.03.1999 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.08.1984, оскільки з 19.06.2023 для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, у зв`язку із чим стаж роботи за межами України зараховано по 31.12.1991.

Позивач не погоджується з такими діями та рішенням відповідача-1, вважає їх протиправними, при цьому зазначає, що посилання ГУ ПФУ в Запорізькій області на ту обставину, що РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 є безпідставним, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди. У свою чергу зазначає, що страховий стаж за спірні періоди роботи він набув, працюючи на території РФ, що підтверджується належним чином оформленими записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.08.1984, а тому такий повинен бути врахований при вирішенні питання про призначення йому пенсії за віком.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник ГУ ПФУ у Волинській області позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з мотивів правомірності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.11.2023 №37 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача-1 позов також не визнав та просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказав, що оскаржуваним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи на території РФ згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 з 01.01.1992 по 26.04.1994, з 26.04.1994 по 06.05.1996, з 06.05.1996 по 28.01.1998, з 28.01.1998 по 25.03.1999 у зв`язку із припиненням 19.06.2023 для України дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992; до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РФ по 31.12.1991. Починаючи з 19.06.2023 обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік, а в подальшому незалежних державах, та врахування нарахованої на їх території заробітної плати здійснюється відповідно до законодавства України з урахуванням двосторонніх угод/договорів. На сьогодні такі двосторонні угоди/договори в галузі пенсійного забезпечення укладені з Азербайджанською Республікою, Республікою Грузія, Республікою Молдова. Відтак, починаючи з цієї дати відсутні правові основи врегулювання відносин у зазначеній сфері. Відповідно до наданих документів про стаж страховий стаж позивача складає 27 років 1 місяць 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком у 60 років в 2023 році.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 14.11.2023 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням та вказану заяву за принципом екстериторіальності було скеровано до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.11.2023 №37 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. При цьому у вказаному рішенні зазначено, що прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII), оскільки не підтверджується факт проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 3 роки (0 років 3 місяці 3 дні). Також відмовити у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років. Згідно наданих документів страховий стаж складає 27 років 1 місяць 21 день; за доданими документами до страхового стажу не зараховано: періоди роботи на території РФ з 01.01.1992 по 26.04.1994, з 26.04.1994 по 06.05.1996, з 06.05.1996 по 28.01.1998, з 28.01.1998 по 25.03.1999 згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 24.08.1984, оскільки з 19.06.2023 для України припинено дію Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, у зв`язку з чим стаж роботи зараховуються періоди по 31.12.1991.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 у даній справі не оскаржує рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.11.2023 №37 в частині відмови у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 статті 55 Закону №796-XII, предметом розгляду даної справи є правомірність дій та рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.11.2023 №37 в частині відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, з підстав незарахування до страхового стажу певних періодів роботи на території РФ.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 від 24.08.1984 ОСОБА_1 у період з 14.08.1986 по 26.04.1994 працював в ПСМО «Северовостокєнергострой», що в подальшому перейменовано в ПСМО «СВЖ» (записи №№3-6), з 26.04.1994 по 06.05.1996 в ТОО «Жиклер» (записи №№7-8), з 06.05.1996 по 28.01.1998 в СП «Лагода» ОАО «Комсомольськенергострой» (записи №№9-10), з 28.01.1998 по 25.03.1999 в ОП «Єнергоремстройкомплекс» АО «Хабаровскенерго» (записи №№ 12-13).

Записи про періоди роботи позивача в РФ, які виконані в трудовій книжці, містять дати прийому та звільнення з роботи, реквізити наказів (їх дату та номер), посади на якій працював позивач, засвідчені підписом особи, відповідальної за внесення записів, та відбитками печатки підприємств при звільненні з роботи, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

Згідно зі статтею 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР «Про ратифікацію Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів» ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994.

Статтею 4 вказаної Угоди передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

За змістом статті 9 Угоди питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1).

Відповідно до статті 6 цієї Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами (стаття 8).

Відповідно до статті 13 цієї Угоди кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Аналогічні норми щодо взаємного визнання стажу, набутого у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях сторін, були передбачені статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993.

Хоч дію Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994 у відносинах України з РФ зупинено Законом України від 29.06.2023 №3192-IX (набрав чинності 21.07.2023, а відповідно до листа Міністерства закордонних справ України від 26.07.2023 №72/14-612-87561 дію угоди зупинено з 25.07.2023), проте закон не має зворотної дії в часі.

Також на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992, а на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 №639 припинено дію Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, вчиненої 14.01.1993.

Однак незарахування у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення стажу роботи чи заробітної плати за період чинності міжнародної угоди порушує конституційні принципи, а отже особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу. Інший підхід суперечить принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Тому право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Отже, оскільки позивач працював у РФ в той час, коли усі вищевказані міжнародні договори були чинні, у відповідача-1 не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території РФ.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що періоди роботи з 01.01.1992 по 26.04.1994, з 26.04.1994 по 06.05.1996, з 06.05.1996 по 28.01.1998, з 28.01.1998 по 25.03.1999, які підтверджені записами у трудовій книжці, повинні бути зараховані до страхового стажу позивача для призначення пенсії за віком.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.11.2023 №37 позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV з мотивів не зарахування до страхового стажу періодів роботи у РФ.

При вирішенні цього спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (зі змінами; далі Порядок №22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішенням від 16.11.2023 №37, яке було прийняте ГУ ПФУ в Запорізькій області відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, за принципом екстериторіальності.

При цьому, оскільки мотиви прийняття ГУ ПФУ в Запорізькій області рішення від 16.11.2023 №37, зокрема, в частині незарахування до страхового стажу періодів роботи позивача у РФ є помилковими, не відповідають приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, що слугувало підставою для відмови у призначенні пенсії, то таке рішення (а не дії) слід визнати протиправним та скасувати. Тобто, належним та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.11.2023 №37.

При вирішенні спору в частині позовних вимог зобов`язального характеру суд враховує, що умовами призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV з 01.01.2023 по 31.12.2023 є досягнення особою віку 60 років та наявність страхового стажу не менше 30 років. Згідно оскаржуваного рішення безспірний страховий стаж позивача становить 27 років 1 місяців 21 днів, тому, з урахуванням його періодів роботи у РФ з 01.01.1992 по 26.04.1994, з 26.04.1994 по 06.05.1996, з 06.05.1996 по 28.01.1998, з 28.01.1998 по 25.03.1999 (що є більше 7 років), які безпідставно не зараховано відповідачем-1 до страхового стажу позивача, страховий стаж ОСОБА_1 буде становити більше 30 років, тобто умова для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV виконується.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 60 років 09.12.2023 та його звернення із заявою про призначення пенсії 14.11.2023, право на отримання пенсії за віком відповідно до приписів статті 45 Закону №1058-IV у нього виникло саме з 10.12.2023 (тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Таким чином, за встановлених обставин справи та на підставі наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих суду частиною другою статті 245 КАС України повноважень, з метою повного та ефективного захисту прав позивача позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV з 10.12.2023, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 26.04.1994, з 26.04.1994 по 06.05.1996, з 06.05.1996 по 28.01.1998, з 28.01.1998 по 25.03.1999.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 16.11.2023 №37, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань вказаного відповідача судовий збір в сумі 1073,60 грн., сплачений квитанцією від 27.12.2023 №20.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16 листопада 2023 року №37 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 10 грудня 2023 року пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 01.01.1992 по 26.04.1994, з 26.04.1994 по 06.05.1996, з 06.05.1996 по 28.01.1998, з 28.01.1998 по 25.03.1999.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, 158 Б, ідентифікаційний код 20490012).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код 13358826).

Суддя О. О. Андрусенко