Справа № 460/7394/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2024 року м. Рівне №460/7394/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомиріській області (далі - відповідач-2), в якому просить суд:

визнати протиправними дї відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 29.11.2022 № 8 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 11.11.2022, з урахуванням періодів: трудової діяльності за вересень 2002 року та догляду за потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи дитини.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в листопаді 2022 року, після досягнення віку 55 років, позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, однак рішенням відповідача-2 № 8 від 11.11.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. Позивач зазначає, що відповідачем-2 протиправно відмовлено у призначенні пенсії, оскільки останнім не було взято до уваги та не зараховано до страхового стажу період його трудової діяльності за вересень 2002 року та догляду за потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи дитиною з 02.01.2002 по 31.01.2002, з 02.02.2002 по 28.02.2002, з 02.03.2002 по 31.03.2002, з 01.07.2002 по 31.07.2002, з 01.09.2002 по 30.09.2002 та з 01.01.2003 по 05.02.2003. З підстав, наведених у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

21.04.2023 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що за принципом екстериторіальності, надані позивачем документи із заявами про призначення пенсії розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке своїм рішенням відмовило позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу та недосягненням 57-річного віку. Зауважує, що період трудової діяльності за вересень 2002 не зараховано до страхового стажу, оскільки відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутнє нарахування заробітної плати, а період догляду за потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи дитиною - у зв`язку із відсутністю посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідки про видачу такого посвідчення. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

11.05.2023 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до постанови № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" за принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії та документи, які були надані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області не вчинялося будь-яких дій або бездіяльності щодо позивача. З огляду на наведене, відповідач-1 просить суд відмовити в задоволенні позову повністю.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 24.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі другим відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 виданого 05.07.1992.

11.11.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За принципом екстериторіальності заява та додані до неї документи були передані Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області для вирішення питання про призначення пенсії.

Рішенням відповідача-2 № 8 від 29.11.2022 заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що необхідний страховий стаж визначений статтею 55 Закону україни "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та з урахуванням статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 24 роки, натомість страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 06 місяців 10 днів. За доданими зявником документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності за вересень 2002 року, оскільки відсутні нарахування заробітної плати відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу та періоди догляду за потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи дитиною з 02.01.2002 по 31.01.2002, з 02.02.2002 по 28.02.2002, з 02.03.2002 по 31.03.2002, з 01.07.2002 по 31.07.2002, з 01.09.2002 по 30.09.2002 та з 01.01.2003 по 05.02.2003, оскільки відсутнє посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи або довідка про видачу такого посвідчення, а долучена копія посвідчення не відповідає вимогам Порядку 22-1.

Крім того, відповідач-2 зауважує, що згідно наданих документів ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 прожив в зоні посиленого радіологічного контролю 05 років, 01 місяць 22 дні, а загальний період проживання в такій зоні становить 11 років 02 місяці 09 днів, що дає право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 3 роки.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача-2 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII).

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в оскаржуваному рішенні підтверджує право позивача на пенсію зі зниженням пенсійного віку на три роки, однак за наявності необхідного страхового стажу.

Суд зауважує, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 5 Закону № 796 є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Судом встановлено, що обчислений відповідачем страховий стаж позивача склав 23 роки 06 місяців 10 днів.

Позивач вважає безпідставним не зарахування до його страхового стажу період трудової діяльності за вересень 2002 року та періоди догляду за потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 02.01.2002 по 31.01.2002, з 02.02.2002 по 28.02.2002, з 02.03.2002 по 31.03.2002, з 01.07.2002 по 31.07.2002, з 01.09.2002 по 30.09.2002 та з 01.01.2003 по 05.02.2003.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

З огляду на наведене, страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що 19.08.2022 між відкритим акціонерним товариством "Ей-І-ЕС Рівнеенерго", як замовником, та ОСОБА_1 , як виконавцем, укладено договір про надання послуг № 380, термін дії якого - з 01 серпня 2002 року по 01 вересня 2002 року.

Надалі, термін дії договору було продовжено на період з 01 вересня 2002 року по 01 грудня 2002 року. Вказана обставина підтверджується додатком № 569/380 до договору № 380 від 19.08.2002 про надання послуг.

Зі змісту оскаржуваного рішення, вбачається, що позивачу до страхового стажу не зараховано, зокрема, період трудової діяльності за вересень 2002 року, оскільки відсутні нарахування заробітної плати відповідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

Приписами статті 56 Закону № 1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Згідно долученого Договору про надання послуг № 380 у разі, якщо під час надання послуг стане очевидним, що їх не буде виконано, згідно з умовами Договору, Замовник має право призначити Виконавцю відповідний термін для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений термін - розірвати договір (пункт 6.1 Договору).

Пунктом 1.1.6. передбачено, що Замовник зобов`язаний прийняти якісні результати виконаних належним чином послуг та після підписання акту прийому-здачі виконаних робіт своєчасно здійснити оплату на умовах Договору.

З огляду на наведене, можна дійти висновку, що праця позивача відповідно до Договору № 380 не обмежувалась календарним місяцем, тобто оплата праці здійснювалась за фактично зроблену роботу.

Згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування позивачу було нараховано заробітну плату та сплачено страхові внески за серпень 2002 року (у сумі 150,00 грн), за жовтень 2002 року (у сумі 450,00 грн), за листопад 2002 року (у сумі 150,00 грн) та за грудень 2002 року (у сумі 150,00 грн).

З урахуванням правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 482/434/17, від 27.03.2018 в справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 в справі № 482/434/17 суд дійшов висновку, що за змістом вищезазначених норм Закону № 1058-IV, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника і відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії, а тому позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а наявність заборгованості підприємства за страховими внесками не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи.

Крім того, бчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених Законом № 1058-IV, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені Законом № 1058-IV, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, на якому працює (працювала) застрахована особа, оскільки саме страхувальник здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

З огляду на зазначене суд вважає, що позивач не повинен відповідати за несплату страхових внесків роботодавцем та їх відсутність не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача спірних періодів його роботи, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками зазначеними у постановах Верховного Суду від 30.12.2021 по справі № 348/1249/17, від 17.07.2019 по справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 по справі № 688/947/17.

Відтак, несплата роботодавцем (Відкритим акціонерним товариством "Ей-І-Ес Рівнеенерго") страхованих внесків до Пенсійного фонду України і відсутність даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період за період вересень 2002 року (період коли позивач перебував у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством "Ей-І-Ес Рівнеенерго"), не має наслідком позбавлення позивача права на зарахування періоду його роботи до страхового стажу та не є підставою для позбавлення позивача права на пенсію.

Стосовно незарахування до страхового стажу позивача періодів догляду за потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи дитиною до досягнення нею 12-річного віку з 02.01.2002 по 31.01.2002, з 02.02.2002 по 28.02.2002, з 02.03.2002 по 31.03.2002, з 01.07.2002 по 31.07.2002, з 01.09.2002 по 30.09.2002 та з 01.01.2003 по 05.02.2003, суд зазначає наступне.

Пунктом 13 статті 30 Закону № 796-ХІІ передбачено зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років.

Згідно з Порядком № 637, час догляду одного з батьків за потерпілою від Чорнобильської катастрофи дитиною до досягнення нею 12-річного віку встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (в разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); посвідчення дитини, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, або довідки про видачу такого посвідчення; заяви особи, яка звернулася за призначенням пенсії, про те, що ніхто з батьків не скористався пільгою, передбаченою пунктом 13 статті 30 Закону № 796-ХІІ; документів про те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; довідка органів державної податкової служби про те, що особа не перебувала на обліку як фізична особа-підприємець; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

При цьому, до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, в розумінні статті 27 Закону № 796-XII, належать неповнолітні діти, які: 1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутрішньоутробного розвитку; 2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення; 3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення; 4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю; 5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

Підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів догляду за дітитиною слугувало те, що відсутні документи, які підтверджують, що дитина є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (долучена копія посвідчення, що не відповідає вимогам Порядку 22-1).

Однак, в матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена копія посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, яке видане на ім`я ОСОБА_2 та яка була долучена до заяви позивача про призначення пенсії.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 26.04.2017 № 9-1) (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до абзацу першого пункту 2.23 розділу II Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Відтак, спеціальним законом, яким визначено порядок та умови зарахування певного періоду до страхового стажу, є саме Закон № 1058-IV, а тому, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що, обов`язковою умовою зарахування певного періоду до страхового стажу є проміжок часу, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені - внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, норми пункту 13 статті 30 Закону № 796-XII, гарантуючи право на зарахування до стажу роботи одному з батьків часу догляду за потерпілою дитиною до досягнення нею віку 12 років, можуть бути реалізовані виключно у випадку відповідності такого періоду вимогам, які визначені спеціальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу.

Тобто, умовою зарахування часу догляду за потерпілою дитиною від Чорнобильської катастрофи до досягнення нею 12 років до страхового стажу матері або батька є сплата за страхових внесків в указаний період або отримання виплат по догляду за дитиною. Відповідний висновок випливає, зокрема, й зі змісту положень Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року № 21-1, де визначено перелік застрахованих осіб.

Отже, період догляду за постраждалою дитиною може бути зараховано в страховий стаж одному з батьків, який не працював і доглядав таку дитину до 12-річного віку, якщо такий догляд здійснили до 01.01.2004.

На переконання суду, наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів догляду за дитиною до досягнення нею 12-річного віку, зокрема періодів з 02.01.2002 по 31.01.2002, з 02.02.2002 по 28.02.2002, з 02.03.2002 по 31.03.2002, з 01.07.2002 по 31.07.2002 та з 01.01.2003 по 05.02.2003.

Щодо періоду з 01.09.2002 по 30.09.2002, то він не підлягає до зарахування до страхового стажу як період догляду за дитиною потерпілою від Чорнобильськох катастрофи до досягнення нею 12-річного віку, оскільки в цей період позивач працював.

В сукупності встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії є протиправним, а відтак підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує, що перевіряючи обґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію, повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії за умови, що таких дій не вчинив відповідач.

Таким чином, у спірних правовідносинах суд не вправі зобов`язати відповідача-1 призначити пенсію позивачу, оскільки пенсійним органом у оскаржуваному позивачем рішенні не вирішено питання щодо врахування вищевказаних періодів роботи та догляду за дитиною до страхового стажу, а тому суд не має права перебирати на себе функції Пенсійного фонду щодо вирішення питання наявності стажу позивача для призначення пенсії.

За таких обставин, з урахуванням повноважень Пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії, суд вважає за необхідне покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обов`язок повторно розглянути заяву позивача від 11.11.2022 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області має бути здійснений повторний розгляд поданої заяви позивача про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу позивача період трудової діяльності за вересень 2002 року та догляду за потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи дитини з 02.01.2002 по 31.01.2002, з 02.02.2002 по 28.02.2002, з 02.03.2002 по 31.03.2002, з 01.07.2002 по 31.07.2002 та з 01.01.2003 по 05.02.2003.

Відповідно до частини першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України суд присуджує судові витрати на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Житомиріській області - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 29.11.2022 № 8 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.2002 по 30.09.2002 згідно договору від 18.10.2002 № 380 та Додатку до Договору від 18.10.2002 № 569/380 та період догляду за потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи дитиною з 02.01.2002 по 31.01.2002, з 02.02.2002 по 28.02.2002, з 02.03.2002 по 31.03.2002, з 01.07.2002 по 31.07.2002 та з 01.01.2003 по 05.02.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 268,40 грн (двісті шістдесят вісім грн 40 коп).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір в сумі 268,40 грн (двісті шістдесят вісім грн 40 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 березня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, буд. 7,м. Житомир,Житомирська обл.,10003, ЄДРПОУ/РНОКПП 13559341)

Суддя О.В. Поліщук