Справа № 465/5762/23
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2024-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягненння у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7369303 від 20.07.2023р., -

встановив:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягненння у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7369303 від 20.07.2023р. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20.07.2023р. об 22 год. 36 хв. інспектором 1 батальйону 2 роти УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно нього, позивача, складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №7369303. Згідно постанови, 20.07.2023 року об 22 год. 36 хв. він, позивач, керував транспортним засобом «Chevrolet Spark EV» 36802832Х, без номерного знаку та не зареєстрований, по вулиці Окружна 55 у м. Львові, а також був відсутній поліс страхування ОСЦВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.9.в ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП, та на нього, позивача, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1199,00 гривень. Вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності є протиправним, необґрунтованим та недоведеним, з недотриманням норм процесуального права, а оскаржувана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню. Зазначає, що він надавав пояснення інспектору на місці зупинки транспортного засобу, а саме 20.07.2023р. о 22 год. 00 хв. він, позивач, забрав власний транспортний засіб «Chevrolet Spark EV» 36802832Х із ремонтної площадки за адресою м. Львів, вул. Рудненська 14а, даний транспортний засіб був куплений на аукціоні Copart у США, ввезений та розмитнений в Україні, що підтверджується відповідними документами, та рухався до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 . Разом з тим, його пояснення з приводу того, що він, позивач, забрав транспортний засіб із ремонту, такий технічно справний і він, позивач, переганяє такий із ремонтної площадки до місця свого проживання для подальшої сертифікації та реєстрації даного транспортного засобу в 10-ти денний строк, працівником поліції до уваги не прийняті. Вважає, що інспектором поліції порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, керування ОСОБА_1 транспортним засобом без номерного знаку та не зареєстрованим, а також відсутність полісу страхування ОСЦВ власників наземних транспортних засобів, жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення в постанові не наведено, в т.ч. немає відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото (відеозапис), факт вчинення позивачем правопорушення не зафіксовано технічними засобами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобами фото - і кінозйомки, відеозапису незважаючи на обов`язок уповноваженої особи, яка здійснює розгляд справи щодо доказування правомірності винесеної постанови, а також жодним чином не враховано доводи позивача. Крім того, зазначає, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та подальшим його продовженням, строк державної реєстрації транспортних засобів продовжено. Відтак, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

У відзиві на позовну заяву відповідач з позовними вимогами не погоджується, просить повністю відмовити у задоволенні позову у зв"язку з його безпідставністю. Зазначає, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перерєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, встановленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Водночас, Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів є нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини у сфері здійснення реєстраційних дій з транспортними засобами, а тому не може застосовуватися до тих правовідносин, що виникають у сфері експлуатації транспортних засобів на вулично - шляховій мережі. Зазначає, що старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 виконано вимоги КУпАП щодо проведення розгляду справи, наслідком чого стало винесення постанови.

У відповіді на відзив позивач наголошує на тому, що працівники поліції не перевірили митні документи на відповідний транспортний засіб, а відтак не визначили дату від котрої відраховується 10 діб на проведення реєстрації транспортного засобу. Зазначає, що законом чітко визначено 10 діб на реєстрацію транспортного засобу з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Згідно з ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного його тексту.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 20 липня 2023 року інспектором батальйону 1 роти 2 УПП у Львівській області ДПП старшим лейтенантом поліцїї Дума Андрієм Івановичем винесено постанову серії ЕАС №7369303 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно постанови, 20.07.2023р. об 22 год. 10 хв. у місті Львові по вулиці Окружна 55 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Chevrolet Spark EV 36802832X без номерного знаку, та незареєстрований, а також був відсутній поліс страхування ОСЦВ власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9.в ПДР України.

Даною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1190 (одна тисяча сто дев"яносто) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

П.1.3. ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

П.2.9.в. ПДР України передбачено, що водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку керуванням транспортним засобом, який не мав номерного знаку, не незареєстрований, а також був відсутній поліс страхування ОСЦВ власників наземних транспортних засобів.

У позовній заяві позивач стверджує, що інспекторами поліції проігноровано та не враховано причинно - наслідковий зв"язок дій позивача, зокрема необхідність приведення транспортного засобу у технічно - справний стан, для отримання сертифікату відповідності і подальшої реєстрації транспортного засобу. Зокрема, працівниками поліції не враховано пояснення позивача про те, що він забирав свій розмитнений транспортний засіб з ремонтної площадки та рухався до місця свого проживання для подальшої сертифікації та реєстрації транспортного засобу в 10-ти денний строк.

Ч.1 ст. 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є керування особою транспортним засобом або експлуатація транспортного засобу, зокрема, без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам.

Суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП, є особа, яка керує цим транспортним засобом.

Правила реєстрації транспортних засобів встановлені Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою КМ України від 7 вересня 1998 року №1388.

Відповідно до п.6 вище зазначеного Порядку передбачено, що державна реєстрація нових транспортних засобів може проводитися сервісними центрами МВС за участю суб`єктів господарювання, які стоять на обліку в Головному сервісному центрі МВС, здійснюють продаж таких транспортних засобів та уклали з Головним сервісним центром МВС відповідний договір.

У п. 7 вищевказаного Порядку (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 190 від 04.03.2022) зазначено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Отже, законодавцем встановлено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники)зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Порядок №1388 регулює процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Так, постановою КМУ №190 від 04.03.2022 внесено зміни до Порядку №1388 та продовжено строк державної реєстрації, проте даним Порядком не скасовано заборону на керування транспортними засобами, які не пройшли процедуру державної реєстрації.

Відтак, позивач помилково ототожнює поняття керування та експлуатацію транспортного засобу з його реєстрацією.

Позивач, який придбав транспортний засіб, має право зареєструвати такий транспортний засіб з продовженням строку його реєстрації у зв`язку із введенням на території України режиму воєнного стану, однак нормативно-правовим актом вищої юридичної сили не скасовано відповідальність особи за керування транспортним засобом, який не зареєстровано у встановленому законом порядку.

При цьому, суд вважає встановленим, що позивач 20 липня 2023 року об 22 год. 36 хв. керував транспортним засобом Chevrolet Spark EV 36802832X у місті Львові по вулиці Окружна 55, оскільки сам визнає цей факт, відтак у розумінні п.1.10 ПДР України був водієм даного транспортного засобу.

Ч.1 ст.78 КАС України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Позивача оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності не за те, що він не вчинив дій з державної реєстрації (перереєстрації) автомобіля в уповноваженому органі МВС, а за те, що він як водій здійснював керування (експлуатацію) транспортним засобом без номерного знаку та незареєстрованим в установленому порядку транспортним засобом, що заборонено водієві підпунктом «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, яких позивач повинен дотримуватись під час керування транспортним засобом.

Згідно ст. 37 ЗУ «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам в реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чн не відповідає вимогам стандартів, або з номерними знаками, які закріплені у невстановлених для цього місцях. Крім того номерний знак повинен бути надійно закріплений.

Тільки шляхом перевозки на евакуаторі транспортний засіб позивача міг бути доставлений до місця постановки на реєстрацію, а не вільно пересуватися по вулично-шляховій мережі.

Судом переглянуто долучений до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписом. Зокрема, судом встановлено, що у файлі під назвою "clip-0" час "0:01:52" чітко зафіксовано момент, коли позивач виходить з водійського місця зупиненого транспортного засобу, та в подальшому не заперечує факт керування транспортним засобом. Крім того, в файлі під назвою "clip-3" чітко зафіксовано відсутність як переднього, так і заднього номерних знаків на транспортному засобі, яким керував позивач.

Відтак, з долученого до матеріалів адміністративної справи відеозапису, вбачається та встановлюється факт керування позивачем транспортним засобом «Chevrolet Spark EV» 36802832Х без закріпленого на передній та задній частинах автомобіля номерного знаку, який мав місце в темну пору доби 20.07.2023р. об 22 год. 10 хв. у місті Львові по вулиці Окружна 55.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказано, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

За змістом статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відтак, суд вважає належним та допустимим доказом долучений до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписом, оскільки він містить відеофіксацію вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Аналізуючи докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження порушення позивачем вимог п. 2.9.в ПДР України, тому дії відповідача щодо складення оскаржуваної постанови були обґрунтованими і законними.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б містили підстави для задоволення адміністративного позову.

Жодних доказів, які б спростовували факт вчинення порушення, позивачем суду не надано, а наданий представником відповідача відзив на позовну заяву, підтверджує обставини, які узгоджуються із постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, суд не бере до уваги долучені позивачем до матеріалів справи документи щодо митного оформлення транспортного засобу, оскільки такі не стосуюються конкретних обставин справи.

Щодо недотримання, на думку позивача, працівниками поліції процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то суд відхиляє такі твердження, оскільки вони не є предметом спору, та мають вирішуватися в іншому судовому провадженні.

Незазначення в оскаржуваній постанові відомостей про номер та назву технічного засобу, яким здійснено відеозапис, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд відхиляє пояснення позивача щодо реєстрації 29.07.2023р. в онлайн - черзі в Сервісному центрі МВС № 4641 для експертного дослідження транспортного засобу та реєстрації транспортного засобу, що перебував в експлуатації за кордоном, оскільки така дія вчинена позивачем після винесення відносно нього 20.07.2023р. оскаржуваної постанови, та не спростовує встановлених обставин справи в частині керування позивачем транспортним засобом без номерного знаку.

Суд вважає встановленим, що постанова у справі про адміністративне правопорушення в даному випадку винесена у межах повноважень відповідача в порядок та спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху і що в діянні позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 121, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягненння у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7369303 від 20.07.2023р. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Позивач: ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: м. Львів, вул. Перфецького 19, .

Суддя В. Кузь