Справа № 160/32315/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації (далі відповідач, управління соціального захисту населення Синельниківської РДА), в якій позивач просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації щодо не видання наказу Про затвердження ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу програмно-технічного забезпечення, як працівника, який здійснює свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій з 28.04.2023 року (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №391 Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану) та не виплати заробітної плати з урахуванням підвищеного розміру посадового окладу на коефіцієнта 1,5;
2. Зобов`язати управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації видати наказ про затвердження ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу програмно-технічного забезпечення, як працівника, який здійснює свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій з 28.04.2023 року (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №391 Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану);
Ухвалою суду від 16.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 16.01.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ в одне провадження.
02.02.2024 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про виконання вимог ухвали суду, в якій останній заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що підставами для виплат підвищених окладів передують: визначене розташування робочого місця працівника шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії; штатний розпис; наказ керівника державної служби щодо фактично відпрацьованого часу стосовно кожного працівника. З огляду на наявні документи, що регулюють діяльність юридичної особи - Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації і відомості про які включені до відповідних Державних реєстрів, локальні акти по юридичній особі встановлено відсутність документального підтвердження щодо конкретно визначених працівників, що здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії та робоче місце яких зазначено у відповідному переліку працівників, затвердженому керівником державного органу (керівником державної служби). В свою чергу задоволення позовної вимоги про видання наказу про визначення працівника як такого, що здійснює свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій з 28.04.2023 року є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Відповідач зазначає, що управління не отримувало копію позовної заяви з додатками. Також звертає увагу, що позивачем пропущений строк звернення до суду.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що згідно із наказом начальника Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації №10-К від 31.03.2021 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу програмно-технічного забезпечення.
30.06.2023 року до начальника Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації надійшло колективне звернення, зокрема від ОСОБА_1 , із проханням надати роз`яснення стосовно підвищення посадових окладів працівникам відділення на коефіцієнт 1,5 та відповідно визначити розташування робочих місць працівників шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій.
Листом від 11.07.2023 року №1552 у відповідь на запит від 30.06.2023 року було повідомлено, що порушене питання розглядається райдержадміністрацією. Про вжиті заходи буде повідомлено додатково.
Матеріали справи містять колективне звернення від 24.07.2023 року до Національного агентства України з питань державної служби, зокрема і ОСОБА_1 , в якому просили надати роз`яснення стосовно підвищення посадових окладів працівникам відділення на коефіцієнт 1,5 та колективну скаргу до Президента України від 06.10.2023 року.
До Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації надійшов колективний запит про доступ до публічної інформації, зокрема від ОСОБА_1 , в якому просили: 1. Надати інформацію щодо запланованих бюджетних коштів на оплату праці працівникам управління, в тому числі в розрізі видів виплат в цілому на 2023 рік та помісячно. 2. Надати інформацію щодо фактичного використання бюджетних коштів спрямованих на оплату праці працівникам управління, в тому числі в розрізі видів виплат станом на 01.09.2023 року, окремо виділивши керівний склад управління. 3. Надати розрахунок потреби в коштах на здійснення видатків на заробітну плату працівникам Покровського відділення (локальний код 1229) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану". 4. Надати копію листа до вищестоящої установи щодо незабезпеченості в коштах на виплату заробітної плати працівникам Покровського відділення (локальний код 1229) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану".
Листом від 13.09.2023 року № 2069 "Про розгляд запиту на інформацію" було повідомлено про відмову у задоволенні запиту на інформацію на підставі п.1 ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Вважаючи протиправною бездіяльність управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації щодо не видання наказу Про затвердження ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу програмно-технічного забезпечення, як працівника, який здійснює свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій з 28.04.2023 року (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №391 Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану) та не виплати заробітної плати з урахуванням підвищеного розміру посадового окладу на коефіцієнта 1,5 позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частинами першою та третьою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
У частині першій статті 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Пунктом 4 частини першої статті 7 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року №889-VIII встановлено, що державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
За приписами статті 50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року № 391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" (далі - постанова №391), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5 (п.п.1 п.1 постанови №391).
Підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом 1 цього пункту, здійснюється з урахуванням фактично відпрацьованого часу протягом місяця;
заробітна плата працівникам державних органів нараховується відповідно до абзацу першого цього підпункту з урахуванням підвищених розмірів посадових окладів, передбачених підпунктом 1 пункту 1 цієї постанови, які визначені та затверджені у штатному розписі відповідного державного органу (п.п.2 п.1 постанови №391).
Для цілей цієї постанови розташування робочого місця працівника визначається керівником державного органу (керівником державної служби, суб`єктом призначення) шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії;
працівникам державних органів, які включені до переліку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, за періоди роботи на територіях, які не включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, нарахування заробітної плати проводиться виходячи з посадових окладів, визначених законодавством (п.п.3 п.1 постанови №391).
Працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються (п.п.4 п.1 постанови №391).
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.022 року №309, Покровська селищна територіальна громада Синельниківського району віднесена до території можливих бойових дій 24.02.2022 року.
Вказані обставини відповідачем не спростовані.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на виплату заробітної плати з урахуванням підвищеного розміру посадового окладу на коефіцієнта 1,5 згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року №391 Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану.
Суд зазначає, що відповідно до постанови №391 керівником державного органу (керівником державної служби, суб`єктом призначення) визначається розташування робочого місця працівника шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Відповідач не заперечує вказаного обов`язку та зазначає, що підставами для виплат підвищених окладів передують: визначене розташування робочого місця працівника шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії; штатний розпис; наказ керівника державної служби щодо фактично відпрацьованого часу стосовно кожного працівника, проте, в Управлінні відсутні документальні підтвердження щодо конкретно визначених працівників, що здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії та робоче місце яких зазначено у відповідному переліку працівників, затвердженому керівником державного органу (керівником державної служби).
Отже, відповідачем не заперечується відсутність документального підтвердження щодо конкретно визначених працівників, що здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії та робоче місце яких зазначено у відповідному переліку працівників, затвердженому керівником державного органу (керівником державної служби).
Щодо доводів відповідача про неотримання копії позовної заяви з додатками.
Суд зазначає що копія позовної заяви з додатками була направлена на адресу управління шляхом поштового зв`язку та отримана останнім 09.02.2024 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому зазначені вище доводи є необґрунтованими.
Доводи відповідача про затвердження розпорядженням голови Синельниківської райдержадміністрації 30.10.2023 №Р-128/0/115-23 нової редакції Положення про Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації задля приведення до вимог норм діючого законодавства України, суд відхиляє оскільки ані відповідного розпорядження та положення, ані доказів ознайомлення позивача із цими документами до суду не надано.
Щодо доводів відповідача про відсутність відповідного фінансування.
Держава гарантує виконання взятих на себе зобов`язань.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що твердження відповідача про відсутність відповідного фінансування, є хибним.
Наявність або відсутність певних фінансових ресурсів не впливає на виконання відповідачем свого обов`язку, законодавчо встановленого.
Суд зазначає, що відповідно до частини першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року. "Булвес"АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.
Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України").
Щодо пропуску строку звернення до суду, про яке наголошує відповідач.
Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи №280/6779/22, Верховний Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Відповідно до статті 233 КЗпП, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
При цьому суд враховує, що позивач неодноразово звертався в т.ч. до управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації щодо надання роз`яснення стосовно підвищення посадових окладів працівникам відділення на коефіцієнт 1,5 та відповідно визначити розташування робочих місць працівників шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на території можливих бойових дій.
Крім того, матеріали справи містять колективне звернення від 24.07.2023 року до Національного агентства України з питань державної служби, зокрема і ОСОБА_1 , в якому просили надати роз`яснення стосовно підвищення посадових окладів працівникам відділення на коефіцієнт 1,5 та колективну скаргу до Президента України від 06.10.2023 року.
До Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації надійшов колективний запит про доступ до публічної інформації, зокрема від ОСОБА_1 , в якому просили: 1. Надати інформацію щодо запланованих бюджетних коштів на оплату праці працівникам управління, в тому числі в розрізі видів виплат в цілому на 2023 рік та помісячно. 2. Надати інформацію щодо фактичного використання бюджетних коштів спрямованих на оплату праці працівникам управління, в тому числі в розрізі видів виплат станом на 01.09.2023 року, окремо виділивши керівний склад управління. 3. Надати розрахунок потреби в коштах на здійснення видатків на заробітну плату працівникам Покровського відділення (локальний код 1229) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану". 4. Надати копію листа до вищестоящої установи щодо незабезпеченості в коштах на виплату заробітної плати працівникам Покровського відділення (локальний код 1229) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану".
Листом від 13.09.2023 року № 2069 "Про розгляд запиту на інформацію" було повідомлено про відмову у задоволенні запиту на інформацію на підставі п.1 ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Дану позовну заяву позивач направив до суду 06.12.2023 року, яка була зареєстрована судом 11.12.2023 року.
Таким чином, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.
При цьому, суд звертає увагу, що розташування робочого місця працівника визначається керівником державного органу (керівником державної служби, суб`єктом призначення) шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії віднесено до компетенції відповідача, а відтак є його дискреційними повноваженнями.
Суд не може підміняти державний орган, рішення дії та бездіяльність якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
З урахуванням викладених вище обставин, суд дійшов висновку, що бездіяльність Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації щодо не визначення розташування робочого місця ОСОБА_1 , відповідно до постанови КМУ №391, є протиправною.
А порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання відповідача визначити розташування робочого місця ОСОБА_1 шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до постанови КМУ №391.
Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (стаття 55 Конституції України).
Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Оскільки цим судовим рішенням встановлено протиправну бездіяльність відповідача щодо не визначення розташування робочого місця ОСОБА_1 , а виплата посадового окладу з урахуванням коефіцієнта 1,5 здійснюються на підставі переліку та з урахуванням фактично відпрацьованого часу протягом місяця, то ці вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно приписів частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
На підставі частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 147,20 грн. з розрахунку 2 позовні вимоги х 1 073,60 грн.
Частиною 3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Згідно із п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Отже, позивачем при подачі цієї позовної заяви заявлено 1 вимогу немайнового характеру про визнання протиправною бездіяльність та 2 похідні від неї вимоги зобов`язального характеру.
Оскільки дві позовні вимоги зобов`язального характеру є похідними, то судовий збір обраховується за подання позову немайнового характеру, який містить в даному випадку одну немайнову вимогу та становить 1 073,60 грн.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 536,80 грн. (1 073,60 грн. : 2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
При цьому надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн., згідно із положеннями пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" підлягає поверненню за клопотанням позивача.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 242-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації щодо не визначення розташування робочого місця ОСОБА_1 , відповідно до постанови КМУ №391.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Синельниківської районної державної адміністрації визначити розташування робочого місця ОСОБА_1 з 28.04.2023 року, шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до постанови КМУ №391.
В іншій частині позовних вимог,- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано 22.03.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса