Справа № 140/3147/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3147/24
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Андрусенко О. О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ), в якому просить:

1)визнати протиправними дії НОМЕР_1 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні перерахунку і виплати з 29.01.2020 по 10.11.2022 року грошового забезпечення, допомог на оздоровлення за 2020 та 2021 роки із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, із урахуванням проведених виплат;

2)зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін здійснити перерахунок і виплату з 29.01.2020 по 10.11.2022 року грошового забезпечення, допомог на оздоровлення за 2020 та 2021 роки із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, із урахуванням проведених виплат;

3)визнати протиправними дії НОМЕР_1 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні перерахунку і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за всі невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпусток, допомоги для оздоровлення за 2022 рік з місячного грошового забезпечення, із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року та щомісячної додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 у розмірі 100 000 гривень, із урахуванням проведених виплат;

4)зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін здійснити перерахунок і виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за всі невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової відпусток, допомоги для оздоровлення за 2022 рік з місячного грошового забезпечення, із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу га окладу за військовим (спеціальним) званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року та щомісячної додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 у розмірі 100 000 гривень, із урахуванням проведених виплат;

5)визнати протиправними дії НОМЕР_1 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 05.10.2018 року по 10.11.2022 року включно з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, виходячи з розміру індексації, розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року;

6)зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін здійснити нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по вересень 2022 року включно з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, виходячи з розміру індексації, розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року;

7)визнати протиправними дії НОМЕР_1 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні нарахування і виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий закисі військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1091 року №2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України віл 01.08.2012 року № 702 за 2014-2022 роки з місячного грошового забезпечення, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року та щомісячної додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 у розмірі 100 000 гривень, із урахуванням проведених виплат;

8)зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін здійснити нарахування і виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011- XII та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за 2014-2022 роки з місячною грошового забезпечення, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року та щомісячної додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 у розмірі 100 000 гривень, із урахуванням проведених виплат;

9)визнати протиправними дії НОМЕР_1 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні нарахування і виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми не здійснених виплат грошового забезпечення та індексації, за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати;

10)зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін здійснити нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми не здійснених виплат грошового забезпечення та індексації, за весь час затримки такої виплати по день п фактичної виплати;

11)визнати протиправними дії НОМЕР_1 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні виплати із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими га особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, із врахуванням раніше проведених виплат;

12)зобов`язати НОМЕР_1 Прикордонний загін здійснити виплати із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, із врахуванням раніше проведених виплат;

13)визнати протиправними дії НОМЕР_3 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні нарахування і виплати допомоги для оздоровлення за 2016 та 2017 роки із місячного грошового забезпечення, і урахування щомісячної додаткової грошової винагороди згідно постанови № 889;

14)зобов`язати НОМЕР_3 Прикордонний загін здійснити перерахунок і виплату допомоги для оздоровлення за 2016 та 2017 роки із місячного грошового забезпечення, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди згідно постанови № 889;

15)визнати протиправними дії НОМЕР_3 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні перерахунку і виплати індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум;

16)зобов`язати НОМЕР_3 Прикордонний загін здійснити перерахунок і виплату індексації грошовою забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум;

17) визнати протиправними дії НОМЕР_3 Прикордонного загону щодо відмови у здійсненні нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 05 жовтня 2018 року включно з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, виходячи з розміру індексації, розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року;

18)зобов`язати НОМЕР_3 Прикордонний загін здійснити нарахування і виплату індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 05 жовтня 2018 року включно з урахуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, виходячи з розміру індексації, розрахованої як різниця між сумою індексації і розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, та містить такі недоліки.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак, 19.07.2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352 (далі - Закон №2352), яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.

Згідно з частинами першою, другою статті 233 КЗпП України (у редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-IX) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Суддя, враховуючи правову позицію Верховним Судом у постановах від 20.11.2019 року у справі №620/1892/19, від 05.02.2020 року у справі №825/565/17 зазначає, що індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців.

Іншими словами, позовні вимоги, заявлені у даній позовній заяві, охоплюються поняттями «заробітна плата» і «оплата праці».

Таким чином, даний спір набуває ознак трудового спору і, якщо зважити на те, що КАС України не містить норм, які б передбачали строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення недоотриманої/заборгованої заробітної плати/винагороди, то у даному випадку до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 233 КЗпП України, яка містить спеціальні для окреслених правовідносин норми, які встановлюють строк звернення до суду за захистом порушеного в матеріальному аспекті права на оплату праці.

Враховуючи зазначені обставини, суддя зазначає, що на дату звернення позивача до суду стаття 233 КЗпП України вже діє у редакції, викладеній згідно із Законом №2352-ІХ.

Із набранням 19.07.2022 року чинності Законом №2352-ІХ частини перша та друга ст.233 КЗпП України діють у новій редакції й, аналізуючи положення цієї статті у часових межах існування її юридичних норм у зіставленні з нормами п.1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, згідно із якими під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, необхідно зазначити таке:

- норми ч.5 ст.122 КАС України є загальними нормами для правовідносин з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, відносно норм іншого закону, які встановлюють інший строк звернення до суду у спорах, що виникають з цих правовідносин (публічної служби);

- стаття 122 КАС України, зокрема ч.5 цієї статті, не містить норм, які б регулювали порядок звернення осіб, які перебували (перебувають) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці;

- строк звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення заробітної плати визначений у ст.233 КЗпП України, норми якої є для цих (спірних) правовідносин спеціальними відносно приписів ч.5 ст.122 КАС України, які є загальними і з них не можна прямо зробити висновок стосовно строків звернення до суду для захисту права на заробітну плату;

- з 19.07.2022 року для звернення до адміністративного суду з таким позовом, як даний, передбачений тримісячний строк (ч.1 ст.233 КЗпП України), відлік якого треба починати з 19.07.2022 року, тобто з дати набрання чинності Законом №2352-ІХ.

Отже, тримісячний строк для звернення з цим позовом до адміністративного суду завершився 19.10.2022, проте на підставі пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України був продовжений до 30.06.2023 року.

З приводу «продовженого» строку до 30.06.2023 року для звернення до суду, то потрібно зазначити, що карантин на всій території України був установлений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». За пунктом 1 цієї постанови (у первинній редакції), карантинні обмеження були запроваджені з 12 березня до 03.04.2020 року. З того часу дія карантину безперервно і неодноразово продовжувалася.

Згодом цей строк був неодноразово змінений згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 229, від 27.05.2022 року № 630, від 19.08.2022 року № 928, від 23.12.2022 року № 1423 і таким чином датою його закінчення визначено 30.04.2023 року. Востаннє цей строк був продовжений згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.04.2023 року № 383 до 30.06.2023 року.

Кабінет Міністрів України постановою від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» припинив дію карантину з 30.06.2023 року.

У пункті 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України йдеться про продовження строків, які визначені статтею 233 КЗпП України. У вимірі обставин цієї справи це має означати, що строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, були продовжені на строк дії карантину. Тобто якщо під час дії карантину на всій території України існували чи виникли підстави (з якими пов`язується відлік строку) для звернення до суду за вирішенням трудового спору, то строк на це звернення не обмежувався строками, які визначені у статті 233 КЗпП України, а продовжувався на строк дії карантину. З припиненням дії карантину - якщо строк, встановлений у статті 233 КЗпП України, був «прив`язаний» до нього - закінчується і строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Отже, відлік тримісячного строку для звернення з цим позовом до адміністративного суду почався 19.07.2022 року і мав би закінчитися 19.10.2022 року, якби не приписи пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України, на підставі яких цей строк був продовжений до 30.06.2023 року. Протягом всього цього періоду (з 19.07.2022 року до 30.06.2023 року) позивач мав право - у межах строку - оспорити дії відповідачів щодо невиплати в належному розмірі грошового забезпечення, в тому числі індексації грошового забезпечення.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 07.12.2023 року у справі №990/242/23, від 29.11.2023 року у справі №990/233/23.

Позивач звернувся із даним позовом 15.03.2024 року, тобто, поза межами визначеного частиною другою статті 233 КЗпП України трьохмісячного строку, тобто із пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач не подав заяву про поновлення цього строку, чим не дотримав вимог частини шостої статті 161 КАС України.

За правилами частин першої, другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Беручи до уваги те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку та не заявив клопотання про його поновлення, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу можливість подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 160,161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява і додані до неї документи будуть повернуті позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя О. О. Андрусенко