Справа № 120/16041/23
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 березня 2024 р. Справа № 120/16041/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Маслоід О.С.,

за участі секретаря судового засідання: Сомик Ю.О.,

представника позивача: Ониська М.М.,

представника відповідача: Олійник Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" (вул. Келецька, 105, м. Вінниця, 21030)

до: Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015)

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропросперіс Трейд» (далі - позивач) з позовною заявою до Південного межрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.08.2023 року № 6, 6.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування з бюджету за квітень 2023 року, за результатами якої складено акт перевірки від 18.07.2023 року №385/34-00-07-06/36328597 та винесені податкові повідомлення-рішення від 16.08.2023 року №6, згідно з яким зменшено суму від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 2 670 268 грн. та №6, згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 2 970 573 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 485 286, 50 грн. Позивач зазначає, що при винесенні зазначених податкових повідомлень-рішень відповідачем не визнано його право на податковий кредит по взаємовідносинам ТОВ «Імені Войкова», ТОВ «Агроюна», ПП «Союз ПС», ПП «Чорногірське». Однак позивач наголошує, що господарські операції із цими контрагентами є реальними, оскільки підтверджуються первинними та іншими документами. Вказані документи підтверджують наявність у вказаних контрагентів умов для ведення господарської діяльності. З огляду на наведене, позивач вважає податкові повідомлення-рішення від 16.08.2023 року протиправними та з метою їх скасування звернувся до суду з даним позовом.

24.10.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.11.2023 року.

07.11.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.

09.11.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає про необґрунтованість позовних вимог. Відповідач вказує, що ним не визнано право позивача на податковий кредит по взаємовідносинам за вказаними контрагентами, оскільки вони не мали фізичної можливості щодо вирощування необхідної кількості сільськогосподарських культур, джерело походження товару не підтверджено, бо в них у наявності недостатня кількість зареєстрованих земельних ділянок.

Ухвалою суду від 13.11.2023 року вказане клопотання задоволено.

У підготовче судове засідання 14.11.2023 року сторони не з`явились, судове засідання відкладено на 28.11.2023 року.

28.11.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче судове засідання 28.11.2023 року сторони не з`явились, судове засідання відкладено на 13.12.2023 року.

13.12.2023 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідачем вказано, що під час проведення перевірки бралась інформація щодо урожайності сільськогосподарських культур, яка наведена у відкритих джерелах на території Одеської області у 2022 році.

У підготовче судове засідання 13.12.2023 року сторони з`явились, судом з`ясовувались питання відповідно до вимог ст. 173, 180 КАС України, судове засідання відкладено на 11.01.2024 року.

29.12.2023 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення та клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.

У підготовче судове засідання 11.01.2024 року сторони з`явились, судом з`ясовувались питання відповідно до вимог ст. 173, 180 КАС України, засідання відкладено на 17.01.2024 року.

11.01.2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

У підготовче судове засідання 17.01.2024 року сторони не з`явились, судове засідання відкладено на 23.01.2024 року.

У підготовчому судовому засіданні 23.01.2024 року судом постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження на призначено справу до судового розгляду, судове засідання призначено на 31.01.2024 року.

У судовому засіданні 31.01.2024 року представники сторін надавали пояснення по суті спірних правовідносин, задавали питання, судове засідання відкладено на 14.02.2024 року.

12.02.2024 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення стосовно середньої врожайності сільськогосподарських культур на території Одеської області та долучив додаткові докази по взаємовідносинам із елеватором ТОВ «Дельта Вілмар Україна» та докази продажу отриманої сільськогосподарської продукції після переробки на експорт.

У судовому засіданні 14.02.2024 року представниками були надані додаткові пояснення, судом розпочато дослідження доказів, судове засідання відкладено на 20.02.2024 року.

У судовому засіданні 20.02.2024 року, судом продовжено дослідження доказів по справі, сторони надавали пояснення у зв`язку із дослідженням доказів, судове засідання відкладено на 05.03.2024 року.

У судовому засіданні 05.03.2024 року судом продовжено дослідження доказів по справі, сторони надавали пояснення у зв`язку із дослідженням доказів, задавали питання, судове засідання відкладено на 12.03.2024 року.

12.03.2024 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні 12.03.2024 року судом закінчено дослідження доказів у справі, сторони надавали пояснення у зв`язку із дослідженням доказів, судом оголошено про закінчення з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, сторони виступили у судових дебатах.

Дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін по справі та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

У період з 21.06.2023 року по 11.07.2023 року відповідачем на підставі наказу № 148 від 19.06.2023 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. За результатами проведеної перевірки складено відповідний акт перевірки № 385/34-00-07-06/ НОМЕР_1 від 18.07.2023 року.

Під час проведення перевірки відповідачем встановлено, що позивач в охопленому перевіркою звітному періоді оформляв взаємовідносини з контрагентами ТОВ «Імені Войкова», ТОВ «Агроюна», ПП «Союз ПС» та ПП «Чорногірське», відображення яких у бухгалтерському та податковому обліку вплинуло на визначення від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до бюджетного відшкодування.

Згідно висновків вказаного акту перевірки виявлено порушення позивачем положень п. 198.1., 198.2., 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1., 201.10 ст. 201 ПК України, оскільки позивачем завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника податків у банку на 2 970 573 грн, та п.п. а,б п. 185.1 ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п. 198.5 ст. 198, п. 200.4 ст. 200 ПК України оскільки позивачем завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 2 670 268 грн.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем 16.08.2023 року прийняті податкові повідомлення-рішення № 6, яким позивачеві зменшено суму від`ємного значення ПДВ на 2 670 268 грн. та № 6, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 2 970 573 грн. та згідно п. 123.3. ст. 123 ПК України застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50% на суму 1 485 286,50 грн.

Незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спірні правовідносини регулюються ПК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до вимог п.п. а,б п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

П. 187.1. ст. 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 189.1 ст. 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно п.198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

П. 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до вимог п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

П. 198.5. ст. 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

П.п. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Системний аналіз наведених норм доводить, що податковий кредит це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого періоду. При позитивному значенні суми, вона підлягає сплаті до бюджету у визначені строки.

З акту перевірки вбачається, що під час її проведення відповідачем встановлено нереальність господарських операцій позивача із контрагентами ТОВ «Імені Войкова», ТОВ «Агроюна», ПП «Союз ПС» та ПП «Чорногірське».

Щодо вказаних контрагентів відповідачем у акті перевірки встановлено, що вони є сільськогосподарськими товаровиробниками, основні види діяльності - вирощування сільськогосподарських культур, є платниками єдиного податку 4 групи, наявність трудових ресурсів, мають технічну можливість оброблення земельних ділянок, зберігання врожаю у власних приміщеннях, займаються реалізацією саме сільськогосподарських культур, мають земельні ділянки, сільськогосподарську продукцію не придбавали. Але ж, з урахуванням інформації врожайності сільськогосподарських культур, наведеної у відкритих джерелах, по території Одеській області, спостерігається недостатня кількість зареєстрованих земельних ділянок для здійснення господарської діяльності. Так для ТОВ «Імені Войкова» необхідна площа земельних ділянок складає 7004 га, а в наявності 4571,24 га; ТОВ «Агроюна» - 4393 га, а у наявності 3161,04 га; ПП «Чорногірське» - 5903,94 га, а у наявності 4624,89 га; ПП «Союз ПС» - 1573,87 га, а у наявності 1048,55 га. Вказані розрахунки кількості земельних ділянок здійснені відповідачем самостійно на підставі вказаної інформації щодо врожайності.

Таким чином, вказані контрагенти не могли мати у наявності продукцію, що реалізовували, не можливо встановити фактичного виробника, відповідно фактичного руху товарів не відбувалось та господарські операції не відбулись.

Досліджуючи здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Імені Войкова» судом встановлено наступне.

Між ТОВ «Імені Войкова» (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки № СН-АР-04981-L2W2 від 05.04.2023 року.

За умовами даного договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (сільськогосподарську продукцію) українського походження врожаю 2022 року.

Відповідно до п. 2.3. договору товар поставляється насипом автомобільним чи залізничним транспортом на умовах поставки DAP "поставка в місці", ТОВ "Дельта Вільмар Україна" (Одеська обл., м. Южне, одесько-Миколаївське шосе,28) у відповідності із правилами "Інкотермс-2020".

На підтвердження здійснення господарських операцій позивачем надано до суду копії таких документів: видаткові накладні, які підтверджують передачу соняшника українського походження врожаю 2022 року; рахунки фактури; товарно-транспортні накладні з відмітками елеватора про доставку зерна; звіт за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2022 року; платіжні доручення; податкові накладні, заявки на перевезення, податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи за 2023 рік; протоколи визначення вартості товару з урахуванням показників якості і документи про визначення якості товару, які складаються на елеваторі; акти прийняття зерна на елеваторі; звіт за формою 29-сг про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2022 році.

Отже, проведені господарські операції позивача з ТОВ «Імені Войкова» належним чином відображені у бухгалтерському, податковому обліку, звітності та вказують на реальний рух активів, відповідно господарська операція відбулась фактично за наявності волевиявлення сторін щодо її здійснення та відповідності дійсному економічному змісту.

Стосовно господарських операцій позивача із ТОВ «Агроюна», суд вказує наступне.

Між ТОВ «Агроюна» (постачальник) та позивач (покупець) укладено договір поставки від 13.04.2023 року № СН-АР-05075-X8D5.

За умовами даного договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (сільськогосподарську продукцію) українського походження врожаю 2022 року.

П. 2.3. вказаного договору встановлено, що товар поставляється на умовах поставки DAP "поставка в місці", ТОВ "Дельта Вільмар Україна" (Одеська обл., м. Южне, одесько-Миколаївське шосе,28) у відповідності із правилами "Інкотермс-2020".

В підтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивачем надано до суду копії таких документів: видаткові накладні, які підтверджують передачу соняшника; рахунки на оплату; платіжні доручення, податкові накладні; товарно-транспортні накладні, із відмітками елеватора про отримання зерна; податкову декларацію платника єдиного поатку 4 групи за 2023 рік; звіт за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2022 року; протоколи визначення вартості товару з урахуванням показників якості; звіт за формою 29-сг про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2022 році; звіт за формою 37г на 01.12.2022 року.

Аналіз наведених первинних та інших документів доводить, що здійснені господарські операції позивача та ТОВ «Агроюна» відображені у бухгалтерському, податковому обліку, звітності, вказують на реальний рух активів, тому суд приходить висновку, що такі господарські операції відбулись фактично за наявності волевиявлення сторін щодо її здійснення та відповідності дійсному економічному змісту.

Досліджуючи реальність господарських операцій позивача із ПП «Чорногірське», судом встановлено наступне.

19.04.2023 року між ПП «Чорногірське» (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки № СН-АР-05106-F9D2, 24.04.2023 року укладено договір СН-АР-05132-Y6W6.

За умовами зазначених договорів постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (сільськогосподарську продукцію) українського походження врожаю 2022 року.

П. 2.3. договорів встановлено, що товар поставляється на умовах поставки DAP "поставка в місці", ТОВ "Дельта Вільмар Україна" (Одеська обл., м. Южне, одесько-Миколаївське шосе,28) у відповідності із правилами "Інкотермс-2020".

Позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій надано до суду копії таких документів: видаткові накладні, які підтверджують передачу соняшника; рахунки на оплату; платіжні інструкції, податкові накладні; товарно-транспортні накладні, із відмітками елеватора про отримання зерна; податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи за 2022 рік; звіт за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2021 року; протоколи визначення вартості товару з урахуванням показників якості.

Отже, проведені господарські операції позивача з ПП «Чорногірське» належним чином відображені у бухгалтерському, податковому обліку, звітності та вказують на реальний рух активів, відповідно господарська операція відбулась фактично за наявності волевиявлення сторін щодо її здійснення та відповідності дійсному економічному змісту.

Досліджуючи реальність господарських операцій позивача із ПП «Союз ПС», судом встановлено наступне.

04.04.2023 року між ПП «Союз ПС» (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір поставки № СН-АР-05106-Z7Z5.

За умовами даного договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (сільськогосподарську продукцію) українського походження врожаю 2022 року.

П. 2.3. договору встановлено, що товар поставляється на умовах поставки DAP "поставка в місці", ТОВ "Дельта Вільмар Україна" (Одеська обл., м. Южне, одесько-Миколаївське шосе,28) у відповідності із правилами "Інкотермс-2020".

Позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій надано до суду копії таких документів: видаткові накладні, які підтверджують передачу соняшника; рахунки на оплату; платіжні доручення, податкові накладні; товарно-транспортні накладні, із відмітками елеватора про отримання зерна; документи про визначення якості товару, які складаються на елеваторі; податкову декларацію платника єдиного податку 4 групи за 2023 рік; звіт за формою 4-сг про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2022 року; звіт за формою 29-сг про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду у 2022 році.

Отже, проведені господарські операції позивача з ПП «Союз ПС» належним чином відображені у бухгалтерському, податковому обліку, звітності та вказують на реальний рух активів, відповідно господарська операція відбулась фактично за наявності волевиявлення сторін щодо її здійснення та відповідності дійсному економічному змісту.

Суд також зазначає, що при дослідженні господарських операцій позивача із вказаними контрагентами, єдиною підставою для визнання господарських операцій нереальними відповідачем вказана недостатня кількість земельних ділянок, яка розрахована ним на підставі інформації з відкритих джерел щодо середньої врожайність зернових культур по Одеській області.

В цьому контексті суд приймає до уваги посилання позивача на лист ГУ статистики в Одеській області від 11.01.2024 року стосовно середньої врожайності соняшника по області та додаткові пояснення від 12.02.2024 року.

А також зазначає, що під час проведення перевірки суб`єкт владних повноважень повинен керуватися офіційними відомостями та інформацією. Поняття врожайності є відносним та залежить від наявності повного комплексу певних показників та умов вирощування того чи іншого виду сільськогосподарських культур, у тому числі, застосування технологій вирощування, якість посівного матеріалу, кліматичні умови, якість землі тощо.

Аналіз статистичної звітності, наданої до матеріалів справи щодо, зокрема, контрагента позивача ТОВ «Войкова», спростовує висновки податкового органу щодо недостатньої кількості сільськогосподарських культур соняшника урожаю 2022 року, який був придбаний позивачем у цього контрагента згідно договору від 05.04.2023 року. Крім цього, середня врожайність цього суб`єкта господарювання відповідає відомостям, зазначеним ГУ статистики в Одеській області у відповідному листі.

Аналогічні висновки стосовно врожайності сільськогосподарських культур інших контрагентів позивача сільськогосподарських товаровиробників також спростовує висновки податкового органу, викладені у акті перевірки № 385/34-00-07-06/36328597 від 18.07.2023 року.

Додатково суд вказує що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Як вже зазначалось, позивачем до матеріалів справи на підтвердження реальності господарських операцій із вказаними контрагентами надані усі необхідні первинні та інші документи.

Суд звертає увагу на те, що з акту перевірки не вбачається неправомірних дій позивача, під час виконання ним зазначених господарських операцій, а зазначається фактично про недостатність, а не про відсутність, земельних ділянок у контрагентів позивача.

В акті перевірки відповідачем вказано про наявність у контрагентів позивача і земельних ділянок, і трудових ресурсів. Але, при цьому, він самостійно встановлює завищення врожайності зернових культур таких контрагентів, що спростовується відповідними матеріалами справи.

Крім того, необхідно враховувати, що законодавством України не передбачено обов`язку платника податку - позивача (одержувача товару) - вимагати від контрагента-постачальника будь-яких відомостей щодо повноти сплати ним податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ним законодавчих приписів, а також наявність у цього контрагента умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.

Суд також зазначає, що у рішеннях Європейського суду з прав людини по справі «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява №3991/03), «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії» (2010 рік, заява №6689/03), «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява №36985/97) закріплено правило індивідуальної юридичної відповідальності.

Так у рішенні у справі «Булвес АД проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов`язки з дотримання встановлених Державою членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов`язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов`язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Суд вважає, що право компанії-заявника на нарахування податкового кредиту прирівнюється щонайменше до «правомірного очікування» того, що їй буде надана можливість реалізувати своє право власності, що прирівнюється до «власності» в розумінні статті 1 Протоколу N 1 (див., з урахуванням різниці в обставинах, рішення у справах Пайн Веллі Девелопментс Лтд. та інші проти Ірландії від 29 листопада 1991, § 51, серія A N 222; С.А. Данжевіль проти Франції N 36677/97, § 48, ECHR 2002-III; Кабіне Діо і С.А. Гра Савой проти Франції (NN 49217/99 і 49218/99, § 26) від 22 липня 2003; і Аон Консей і ОСОБА_1 і Крістіан де Кларан проти Франції (№ 70160/01, § 45, ECHR 2007-…).

Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу N 1.

З наведеного вбачається, що Європейський суд з прав людини чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом. Вказаний підхід до визначення недопустимості порушення майнових прав особи знайшов своє продовження у праві Європейського Союзу, зокрема, у Шостій Директиві від 17.05.1977 року № 77/388/EU щодо гармонізації законодавства держав-членів стосовно податків з обороту.

Суд наголошує на тому, що відповідачем в акті перевірки не зазначено про наявність недоліків первинних документів, на підставі яких позивачем було здійснено віднесення сум ПДВ до податкового кредиту.

За умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Відповідачем також не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

За таких обставин, судом було здійснено комплексне дослідження усіх складових господарських операцій за вказаними договорами. З аналізу наведених обставин, документів, інформації вбачається наявність фактичної передачі товару позивачеві, фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складених податкових накладних; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарських операцій, відповідно підтвердження реального здійснення (виконання) спірних господарських операцій.

При цьому суд зазначає, що при вирішення податкових спорів, суд виходить із презумпції добросовісності платника, яка резюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Подання платником податку до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Слід зазначити, що недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, водночас такі докази податковим органом в акті перевірки не наведено та реальність виконання господарських операцій не спростовано, як і не зазначено жодних належних доказів на підтвердження того, що визначені умови договорів не виконано.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року справа № 200/5932/19-а (адміністративне провадження № К/9901/1002/21).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Таким чином, висновки податкового органу щодо вчинення позивачем податкових правопорушень, викладених в акті перевірки, не підтверджуються матеріалами справи, є неправомірними та необґрунтованими.

Щодо правомірності застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог п. 123.3 ст. 123 ПК України, згідно якої до позивача застосовані фінансові санкцій у розмірі 50%, діяння, передбачені пунктом 123.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

П. 123.2. ст.123 ПК України, діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Суд наголошує, що з урахуванням встановлення судом відсутності факту податкового правопорушення позивачем, а також відсутності доказаного умислу позивача на вчинення ним діянь, визначених п. 123.1 цієї статті, вказані штрафні санкції не підлягають застосуванню.

У контексті оцінки доводів сторін суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, спірні податкові повідомлення рішення прийняті відповідачем без додержанням вимог, передбачених ст. 2 КАС України, відповідно є неправомірними та підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню судовий збір у сумі 26 840 грн. на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України та ст. 2, 73 - 77, 90, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.08.2023 року №6.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.08.2023 року №6.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" судовий збір у сумі 26 840 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропросперіс Трейд" (вул. Келецька, 105, м. Вінниця, 21030, )

Відповідач: Південне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр. Шевченка, 15/1, м. Одеса, 65015, )

Повний текст рішення суду складено та підписано суддею 21.03.2024 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна