Справа № 120/18619/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 березня 2024 р. Справа № 120/18619/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернулася з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

У позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до загального трудового стажу періоду роботи з 20.09.1979 по 11.01.1983 у Таджицькій Державній філармонії;

- зобов`язати відповідача здійснити зарахування до загального трудового стажу період роботи з 20.09.1979 по 11.01.1983 у Таджицькій Державній філармонії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що під час призначення пенсії відповідачем до її трудового стажу не було зараховано період роботи з 20.09.1979 по 11.01.1983 у Таджицькій Державній філармонії, оскільки запис про прийом на роботу містить виправлення в номері наказу та невірно внесено помилковий запис про звільнення 06.01.1983.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, посилаючись на те, що здобутий стаж підтверджується трудовою книжкою, яка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж працівника.

Ухвалою від 18.12.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

08.01.2024 та 09.01.2024 відповідач подав відзиви, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що під час призначення пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи позивача згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 25.09.1978, в Таджицькій Державній філармонії 20.09.1979 по 11.01.1983 у зв`язку із тим, що записи про прийом та звільнення внесено з порушенням Інструкції № 58, а саме: в записі про прийом на роботу наявне виправлення в номері наказу та невірно внесено помилковий запис про звільнення 06.01.1983.

Відповідач зауважив, що Головним управлінням 13.04.2023 було направлено запит №0200-0211-10/35980 до Агентства соціального страхування і пенсій Республіки Таджикистан. Наразі відповідь від зазначеної установи до Головного управління не надходила.

Тому, на думку відповідача, зарахувати до страхового стажу при обчисленні пенсії період роботи позивача в Таджицькій Державній філармонії 20.09.1979 по 11.01.1983 неможливо.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 20.04.2015 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Під час призначення пенсії до трудового стажу позивача відповідачем не було зараховано період роботи у Таджицькій Державній філармонії, оскільки записи про прийом та звільнення внесено з порушенням Інструкції № 58, а саме: в записі про прийом на роботу наявне виправлення в номері наказу та невірно внесено помилковий запис про звільнення 06.01.1983.

З метою проведення перерахунку її трудового стажу позивач 06.07.2015 звернулася із заявою до відповідача (а. с. 7).

Відповідач листом від 08.07.2015 зазначив, що відповідно до п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 у розділі "Відомості про роботу" закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. Тому, відсутні підстави для зарахування вказаного періоду роботи до стажу роботи (а.с. 8).

16.03.2023 позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про зарахування спірного періоду до загального трудового стажу (а.с. 9).

Головне управління листом від 14.04.2023 повідомило, що Відділом обслуговування громадян № 9 направлено запит до Агентства соціального страхування і пенсій при уряді Республіки Таджикистан (а.с. 10-11).

08.09.2023 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила повідомити про результати листування з Агентством соціального страхування і пенсій при уряді Республіки Таджикистан та включити період роботи в Таджицькій Державній філармонії до загального трудового стажу (а.с. 12).

Відповідач листом від 12.10.2023 повідомив, що відповідь від Агентства соціального страхування і пенсій при уряді Республіки Таджикистан не надходила, тому відсутні підстави для зарахування спірного період до страхового стажу.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами У країни.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон від 09,07.2003 № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, з вище зазначеного слідує, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Згідно вимог ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон від 05.11.1991 № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06,12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , заповненої 25.09.1978, у спірний період з 20.09.1979 по 11.01.1983 вона працювала на посаді концертмейстера в Таджицькій Державній філармонії (а.с. 6-7).

За доводами відповідача, підставою для не зарахування до страхового стажу позивача даного періоду слугувало те, що записи про прийом та звільнення внесено з порушенням Інструкції № 58, а саме: в записі про прийом на роботу наявне виправлення в номері наказу та невірно внесено помилковий запис про звільнення 06.01.1983.

Оцінюючи такі доводи, суд зазначає таке.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301 (301-93-п) "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства. Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, а також внесення до неї записів, є підприємство роботодавець.

Відповідно до висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 06 березня 2018 року по справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18), положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження Факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Отже, записи про спірні періоди роботи у трудовій книжці позивача не містять недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, містить печатки.

Підстави відмови у зарахуванні до страхового стажу при обчисленні пенсії спірного періоду роботи, на які посилається відповідач, не є тим недоліком, який може стати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення, а відтак період трудової діяльності з 20.09.1979 по 11.01.1983 має бути зарахований їй до загального страхового стажу.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 року по справі №490/123 92/16-а.

Відповідно до трудової книжки за порядковим номером 3 зроблений запис від 20.09.1979 про прийняття позивачку в симфонічний ансамбль концертмейстером, а за порядковим номером 4 від 11.01.1983 - звільнена за скороченням штату (а.с. 6, зворотній бік). Запис від 06.01.1983 містить відмітку про його помилковість, зроблений Ст. інсп. із підписом та скріплений печаткою.

Таким чином, суд встановив, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період з 20.09.1979 по 11.01.1983, цей запис є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу позивача, а недолік на який зіслався відповідач носить формальний характер.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1073,60 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 20.09.1979 по 11.01.1983 у Таджицькій Державній філармонії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 20.09.1979 по 11.01.1983 у Таджицькій Державній філармонії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005);

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна