Справа № 200/388/24
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2024-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року Справа№200/388/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (Україна, 29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Г.Чекірди, будинок 10, ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надісланий адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 35 від 08.01.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.01.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди його роботи з 10.03.1999 по 17.09.2000, з 21.05.2003 по 31.08.2009, з 05.03.2014 по 11.06.2017, з 30.08.2017 по 13.10.2018, з 01.04.2020 по 25.06.2020, 30.11.2022, з 01.10.2023 по 31.12.2023; додаткових 3 роки 6 місяців за час роботи з урахуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію з 01.01.2024 року на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду по даній справі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.01.2024 він звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки набув необхідного стажу роботи передбаченого зазначеною статтею - 25 років. Рішенням № 35 від 08.01.2024 року відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу посилаючись на те, що згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутній необхідний пільговий стаж для працівників безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах. Пільговий стаж роботи позивача за спірні періоди підтверджується записами у трудовій книжці. Позивач вважає рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним, просить позов задовольнити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

20.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просив: кваліфікувати дії відповідача, такі як неподання відзиву на позовну заяву, як визнання позову; постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідача штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 року та неподання таких доказів без поважних причин; встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду для подання доказів витребуваних ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 року.

26.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого вбачається клопотання, в якому він просить суд: провести розгляд справи № 200/388/24 в режимі відеоконференції в порядку ст. 195 КАС України з зали судового засідання Хмельницького окружного адміністративного суду (вул. Козацька, 42, м. Хмельницький, 29009).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.01.2024 №35 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи не менше 25 років та стажу роботи за провідними професіями не менше 10 років, передбачених ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.

До пільгового стажу позивача згідно з ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV не зараховано періоди роботи: з 10.03.1999 по 17.09.2000, з 21.05.2003 по 31.08.2009, з 05.03.2014 по 11.06.2017, з 30.08.2017 по 13.10.2018, оскільки згідно відомостей по спеціальному стажу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування це є робота згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1).

Вік ОСОБА_1 станом на дату звернення становить 44 роки 7 місяців 1 день, страховий стаж позивача становить 45 років 3 місяці 18 днів, пільговий стаж 21 рік 3 місяці 1 день, в т.ч. за провідними професіями 9 років 1 місяць 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV.

Вказав, що відсутні підстави для врахування до пільгового стажу позивача періодів роботи: з 01.04.2020 по 25.06.2020, 30.11.2022, оскільки у відомостях по спеціальному стажу в Реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про віднесення роботи за вказані періоди до провідних професій.

Позовна вимога про зарахування періодів роботи з 01.10.2023 по 31.12.2023 є безпідставною, оскільки станом на дату звернення за призначенням пенсії згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні дані про сплату внесків за вказаний період

Відтак, на думку відповідача, врахувати вищезазначений період до страхового стажу та до стажу роботи за провідними професіями немає підстав.

Щодо вимоги позивача призначити пенсію з 01.01.2024 року на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звертає увагу суду, що вищевказана вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

26.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшло клопотання про залучення у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

26.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшло заперечення на клопотання представника позивача від 20.02.2024. Зазначено, що у зв`язку з технічними проблемами у роботі підсистеми «Електронний суд» повідомлення щодо ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі №200/388/24 на електронну адресу головного управління, яка прив`язана до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» не надходило. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні клопотання представника позивача про стягнення з головного управління штрафу за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 та неподання таких доказів без поважних причин.

26.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

26.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 надійшло заперечення на клопотання про залучення у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Зазначив, що у матеріалах справи наявні усі документи, які наявні у електронній пенсійній справі позивача, відповідач не спростовує відсутність таких документів, тобто законних підстав у залученні у якості співвідповідача головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не має.

26.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому просив: відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на адміністративний позов по справі № 200/116/24 - повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Хмельницькій області без розгляду та розглянути справу за наявними матеріалами; відмовити представнику відповідача у проведенні розгляду справи № 200/388/24 в режимі відеоконференції в порядку ст. 195 КАС України з зали судового засідання Хмельницького окружного адміністративного суду (вул. Козацька, 42, м. Хмельницький, 29009).

Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 від 20.02.2024; клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про проведення розгляду справи № 200/388/24 в режимі відеоконференції; клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залучення у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишені без задоволення.

29.02.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 надійщли додаткові пояснення у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

01.01.2024 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до органів Пенсійного фонду.

Зазначена заява позивача була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.01.2024 № 35 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових мовах в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для працівників безпосередньо занятих повний робочий день на підземних гірничих роботах.

Страховий стаж особи становить 45 років 3 місяці 18 днів.

Пільговий стаж особи становить:

підземні роботи за провідними професіями - 09 років 1 місяць 27 днів;

робота за Списком №1 21 рік 3 місяці 1 день.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

До пільгового стажу позивача згідно з ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV не зараховано періоди роботи: з 10.03.1999 по 17.09.2000, з 21.05.2003 по 31.08.2009, з 05.03.2014 по 11.06.2017, з 30.08.2017 по 13.10.2018, оскільки згідно відомостей по спеціальному стажу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування це є робота згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 1).

За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення відмовити заявнику в призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для працівників безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах.

Відповідно до розрахунку стажу позивача форми РС-право (в межах спірних правовідносин) періоди:

з 10.03.1999 по 17.09.2000 зараховано до Списку №1,

з 21.05.2003 по 31.08.2009 зараховано до Списку №1,

з 05.03.2014 по 31.03.2014 зараховано до Списку №1,

з 01.04.2014 по 30.04.2014 не зараховано до пільгового стажу,

з 01.05.2014 по 17.05.2014 зараховано до Списку №1,

з 18.05.2014 по 31.05.2014 не зараховано до пільгового стажу,

з 01.06.2014 по 27.02.2015 зараховано до Списку №1,

з 28.02.2015 по 28.02.2015 не зараховано до пільгового стажу,

з 01.03.2015 по 28.03.2015 зараховано до Списку №1,

з 29.03.2015 по 31.03.2015 не зараховано до пільгового стажу,

з 01.04.2015 по 29.04.2015 зараховано до Списку №1,

30.04.2015 не зараховано до пільгового стажу,

з 01.05.2015 по 30.07.2015 зараховано до Списку №1,

31.07.2015 не зараховано до пільгового стажу,

з 01.08.2015 по 30.08.2015 зараховано до Списку №1,

31.08.2015 не зараховано до пільгового стажу,

з 01.09.2015 по 10.06.2017 зараховано до Списку №1,

з 30.08.2017 по 13.10.2018 зараховано до Списку №1,

з 01.04.2020 по 25.06.2020 не зараховано до пільгового стажу,

30.11.2022 не зараховано до пільгового стажу,

з 01.10.2023 по 31.12.2023 не зараховано до страхового та пільгового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-ХІІ) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 Закону № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 3 статті 114 Закону № 1058-ІV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Частиною 5 ст. 114 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

З наведеного вбачається, що під час розгляду заяв про призначення пенсії за віком пенсійний орган має враховувати, в тому числі, віднесення певних періодів роботи особи одночасно до різних пільгових списків (наприклад, до Списку 1 та до списку, затвердженому Кабінетом Міністрів в окремій постанові у постанові для призначення пенсії за ч. 3 ст. 114) та за результатом підрахування пільгового стажу пенсійний орган має визначити наявність або відсутність у особи права на більш пільгову пенсію за віком.

Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31 березня 1994 року №202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, у якому наведено перелік робіт і професій, що дають право на таку пільгову пенсію (далі- Список № 202).

Отже, для призначення особі пільгової пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV має бути встановлено, що вказана особа має стаж роботи за професіями (на роботах, посадах), перелік яких наведено у Списку №202, що під час зазначених робіт вказана особа була безпосередньої зайнята на цих роботах повний робочий день під землею та за наявності часу такої роботи не менше 25 років (крім працівників провідних професій, мінімальна кількість стажу яких на зазначених роботах складає 20 років).

Пунктом І Списку № 202 передбачені підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На підставі частини 1 статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 01.01.2024 звернувся до відповідного органу з відповідною заявою.

Пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.112005 р. № 383, передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

У відповідності до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.(далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637, визначено, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Відповідно до довіднику кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства (додаток 3 до постанови правління Пенсійного фонду України від 10 червня 2004 року №7-6 «Про затвердження Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за №1000/9599 та постанови правління Пенсійного фонду України від 05 листопада 2009 року № 26-1 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 року за № 1136/17152):

код ЗПЗ013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

код ЗПЗ014А2 - працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року №202 (далі - Список).

Згідно зі Списком УСІ РОБІТНИКИ, ЗАЙНЯТІ ПРОТЯГОМ ПОВНОГО РОБОЧОГО ДНЯ НА ПІДЗЕМНИХ РОБОТАХ, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) терміном не менше 25 років, мають право на пенсію незалежно від віку.

Згідно з розділом І Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт Списку № 202 право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, мають усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю) на підземних гірничих роботах в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт.

При цьому, проведення атестації робочих місць для призначення пенсії за віком на пільгових умовах для працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, та працівників провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV не вимагається.

З аналізу вищенаведених положень Списку № 1 та Списку № 202 слідує, що правом пільгового пенсійного забезпечення користуються робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах в шахтах з видобутку вугілля. Тобто, підземні гірничі роботи в шахтах з видобутку вугілля при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на таких роботах одночасно віднесені до двох списків.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Підтвердженням (доказом), що позивач, у спірні періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці.

Водночас, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці

Судом встановлено, що у спірні періоди позивач працював на посадах, що визначені Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202.

Водночас, під час з`ясування обставин у справі та перевірку їх доказами, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого нормами процесуального права покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не довів у встановленому порядку про наявність підстав щодо застосування положень Порядку № 637 до спірних правовідносин, як-то: відсутність у позивача трудової книжки, необхідних записів або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, що визначає його право на пенсію за віком.

При цьому, до пільгового стажу позивача Пенсійним органом протиправно не зараховано спірні періоди роботи, оскільки судом встановлено, що трудова книжка позивача оформлена належним чином, всі записи засвідчені належним чином.

Отже, не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів з 29.11.1998 по 30.11.1998; з 31.03.1999 по 31.03.1999; з 30.04.1999 по 30.04.1999; з 31.05.1999 по 31.05.1999; з 30.06.1999 по 30.06.1999; з 30.09.1999 по 30.09.1999; з 31.01.2000 по 31.01.2000 є протиправним.

Враховуючи викладене, вищезазначені періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд дійшов до висновку, що рішення головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.01.2024 № 35 є протиправним.

Щодо позовної вимоги про зарахування до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи з 01.10.2023 по 31.12.2023, суд зазначає наступне.

У спірному рішенні відсутнє обґрунтування не зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи з 01.10.2023 по 31.12.2023, проте відповідно до розрахунку стажу позивача форми РС-право вказаний період не зараховано до страхового та пільгового стажу.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що на дату звернення за призначенням пенсії згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу відсутні дані про сплату внесків за вказаний період.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форми ОК-5) за період з 01.10.2023 по 31.12.2023 відсутня сплата за позивача страхових внесків. Проте, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.

Той факт, що за спірний період роботодавець не сплачував страхові внески не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач фактично позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за вказаний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17.

Отже, не зарахування відповідачем до страхового та пільгового стажу позивача періодів з 01.10.2023 по 31.12.2023 є протиправним.

Судом встановлено, що у спірний період позивач працював на посадах, що визначені Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 №202.

Враховуючи викладене, період роботи з 01.10.2023 по 31.12.2023 підлягає зарахуванню до страхового та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача зарахування спірних періодів із застосуванням до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувавши за 1 рік роботи додатково 3 місяці, суд зазначає наступне.

Відповідно до Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 (а.с. 111) працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Листом від 2 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18 Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 12 вересня 2018 року № 1209-27 Міністерство соціальної політики України визначило, що до законодавчого врегулювання питання внесення змін до ст. 114 Закону № 1058, органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 мають враховувати роз`яснення Міністерства соціальної політики України № 8.

Разом із цим суд зазначає, що згідно преамбули Закону № 1058- IV цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Суд зауважує, що Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 надані на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 81 від 22 лютого 1992 року, яка, визначаючи компетенцію урядових органів щодо певного кола питань, не містить норм права, якими регулюються спірні відносини у даній справі.

Таким чином, вказані Роз`яснення не є нормативним актом, а тому не є обов`язковими для застосування пенсійним органом при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію, суд у задоволенні таких позовних вимог відмовляє, оскільки підрахунок стажу та вирішення питання щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 у справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є дискреційними повноваженнями відповідного територіального органу ПФУ; суд не є органом, уповноваженим на призначення пенсії, а лише має компетенцію на здійснення судового контролю за відповідністю чинному законодавству оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта владних повноважень (постанови Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі №804/3646/18 та від 21грудня 2019 року у справі №663/574/17).

В той же час, оскільки права позивача порушені, але прийняття рішення на користь останнього, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень територіального органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 01.01.2024, за результатом розгляду якої прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб наведений вище.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

За подання позовну немайнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Таким чином, судовий збір у розмірі 484,48 грн. (50%) підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (Україна, 29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Г.Чекірди, будинок 10, ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 35 від 08.01.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 01.01.2024, за результатом розгляду якої прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (Україна, 29000, Хмельницька обл., місто Хмельницький, вулиця Г.Чекірди, будинок 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 березня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Е. Абдукадирова