Справа № 200/6337/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Справа№200/6337/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дії, стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

8 листопада 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України у якому, з урахування уточненого позову, просив:

- визнати дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови у компенсації спричиненої матеріальної шкоди в сумі 462559,90 грн. незаконними;

- стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в сумі 462559,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із несвоєчасним поданням Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області документів до Пенсійного фонду щодо призначення пенсії позивачеві, пенсія позивачу призначена з більш пізньої дати, тому позивач вважає, що матеріальні збитки, у розмірі недоотриманої пенсії з вини держаного органу, слід стягнути з Державного бюджету України.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що станом на звільнення позивача він не набув права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до діючого на той час законодавства та судової практики. За наслідками судового оскарження відмови у направленні документів до Пенсійного фонду, судом визнано незаконними дії ГУНП в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні та направленні до відповідних органів Пенсійного фонду України заяви та документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідач зазначив, що у справі № 200/8204/21 спір був про право позивача на отримання пенсії за вислугу років, у якому суд визнав наявність такого права, та вказав на незаконність дій ГУНП в області щодо відмови у направленні документів станом на 21.02.2022. У той же час, за спірний період з 01.11.2018 до 15.08.2022 бездіяльність або протиправність дій ГУНП в Донецькій області у судах не розглядалась та не визнавалась, а отже позивач повинен таку бездіяльність довести.

Відповідач звернув увагу на те, що після звільнення позивачем не подавалась до відповідача заява від 01.11.2018 про призначення пенсії за вислугу років, а також і у травні 2021 року. Під час виконання рішення суду від 20.09.2021 по справі № 200/8204/21, яке набрало законної сили 21.02.2022, та формуванням відповідних документів, було встановлено відсутність заяви позивача на призначення пенсії. Оскільки, така заява є встановленого зразка та має вирішальне значення щодо виявлення бажання особи реалізувати своє право на пенсію, то після надходження цієї заяви від позивача 15.08.2022, одразу пакет документів направлено до Головного управління ПФУ в Донецькій області.

Ухвалою від 4 грудня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строк для подання відзиву на адміністративний позов.

Ухвалою від 26 лютого 2024 року витребувано докази у Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 22 січня 2002 року.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року по 25.10.2018 року - службу в Національній поліції України.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 31 жовтня 2018 року № 454о/с По особовому складу відповідно до розділу VII Закону України Про національну поліцію звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) капітана поліції ОСОБА_1 старшого інспектора чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції з 31 жовтня 2018 року.

Відповідно до вказаного наказу вислуга років на 31 жовтня 2018 року у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги складає: 20 років 10 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні складає: 26 років 06 місяців 07 днів.

У травні 2021 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо направлення документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 26 червня 2021 року за № Г-77/34/01-2021 Головне управління Національної поліції в Донецькій області повідомило позивача про те, що згідно пункту а статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається звільненим зі служби поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. Тобто звільненому зі служби у даному випадку 31 жовтня 2018 року поліцейському для призначення пенсії за вислугу років встановлена Законом вислуга 24 календарних років і більше. Згідно наказу ГУНП в Донецькій області від 25 жовтня 2018 року № 454о/с ОСОБА_1 на час звільнення зі служби - 31 жовтня 2018 року мав наявну вислугу лише календарних років - 20 років 10 місяців 25 днів.

Вказані обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року в справі № 200/8204/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року та набрало законної сили.

Зазначеним вище рішенням позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області було задоволено, а саме:

- визнано незаконними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні та направленні до відповідних органів Пенсійного фонду України заяви та документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб;

- зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та направити до відповідних органів Пенсійного фонду заяву та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

15 серпня 2022 року на виконання вказаного судового рішення Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформило та надало до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву позивача та необхідні документи для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 серпня 2022 року № в призначенні такої пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю:

- необхідної календарної вислуги років, що передбачена п. а ст. 12 вказаного Закону;

- страхового стажу, що передбачений п. б ст. 12 цього Закону та недосягненням заявником 45-річного віку.

Вказані обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року в справі № 200/4943/22, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та набрало законної сили.

Звертаючись до суду у справі № 200/4943/22, ОСОБА_1 просив, зокрема зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст.12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з 1 листопада 2018 року.

Вказаним вище рішенням суду адміністративний позов задоволено частково, вирішено визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 серпня 2022 року № щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб з 15 серпня 2021 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині призначення пенсії з 1 листопада 2018 року суд зазначив, що оскільки заява позивача про призначення пенсії з додаванням усіх необхідних документів була подана до відповідача 15 серпня 2022 року, саме від цієї дати згідно з положеннями ст. 50 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб підлягає обрахуванню 12-місячний строк, з якого можливе призначення пенсії. Враховуючи пряму норму закону, незважаючи на дату підписання позивачем заяви про призначення пенсії 1 листопада 2018 року, датою призначення пенсії має бути 15 серпня 2021 року.

При цьому, суд вказав, що у разі, якщо позивач вважає, що несвоєчасне звернення до пенсійного органу відбулося не з його вини, він має право звернутися до суду з позовом про стягнення з винної особи завданої йому шкоди в порядку цивільного або адміністративного судочинства.

Згідно з протоколом по пенсійній справі № (НПУ) від 15 серпня 2021 року, що наданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на вимоги ухвали суду, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років на підставі рішення суду в розмірі 7514,38 грн. з 15 серпня 2021 року довічно.

На звернення позивача щодо виплати недоотриманої пенсії, Головне управління Національної поліції в Донецькій області листом від 19 липня 2023 року повідомило про відсутність правових підстав, оскільки ГУНП в Донецькій області не уповноважено нараховувати та виплачувати пенсії.

Позивач, вважаючи протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови у компенсації спричиненої матеріальної шкоди, у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 462559,90 грн. (46 місяців х 10055,65 грн.), звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями статті 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 5 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України Про Національну поліцію поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 102 Закону України Про Національну поліцію пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Умови призначення пенсій за вислугу років передбачені статтею 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262).

Відповідно до пункту а частини 1 статті 12 вказаного Закону пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років і більше.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 50 Закону №2262 пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Згідно з частиною третьої статті 50 Закону №2262 пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Частина 1 статті 48 Закону №2262 передбачає, що заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за №135/13402 (далі - Порядок №3-1) заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

За правилами пункту 6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

Пунктом 12 Порядку №3-1 передбачено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Системний аналіз викладених положень дає змогу дійти висновку, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1980/16-а та у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 554/2032/17.

Відповідно до статті 65 Закону № 2262-XII особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Аналізуючи наведені вище положення, можна дійти висновку про те, що у разі несвоєчасного подання документів до Пенсійного органу, Головне управління Національної поліції в Донецькій області повинно нести матеріальну відповідальність у вигляді неотриманої позивачем пенсії, при цьому також вирішальним є дата одержання заяви особи про призначення пенсії.

Як вже зазначалось вище, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року в справі № 200/8204/21, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року, визнано незаконними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні та направленні до відповідних органів Пенсійного фонду України заяви та документів необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та направити до відповідних органів Пенсійного фонду заяву та документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Звідси слідує, що фактично рішенням в адміністративній справі № 200/8204/21 підтверджено наявність порушення ГУ НП в Донецькій області положень законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з огляду на що вказані обставини підпадають під дію статті 65 Закону 2262-XII.

Разом з тим, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що позивач звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 31 жовтня 2018 року та на день звільнення мав вислугу у календарному обчисленні 20 років 10 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні 26 років 06 місяців 07 днів.

При цьому, у вказаному рішенні позивач оскаржив дії відповідача щодо відмови у направленні документів для призначення пенсії, що викладена у листі Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 26 червня 2021 року за № Г-77/34/01-2021, яким Головне управління Національної поліції в Донецькій області повідомило позивача про те, що згідно пункту а статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається звільненим зі служби поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше. Тобто, звільненому зі служби у даному випадку 31 жовтня 2018 року поліцейському для призначення пенсії за вислугу років встановлена Законом вислуга 24 календарних років і більше. Згідно наказу ГУНП в Донецькій області від 25 жовтня 2018 року № 454о/с ОСОБА_1 на час звільнення зі служби, 31 жовтня 2018 року, мав наявну вислугу лише календарних років - 20 років 10 місяців 25 днів. Крім того, зазначив про повернення на адресу ОСОБА_1 надісланих копій документів.

Аналізуючи наведене, можна дійти висновку про те, що із заявою про направлення документів для призначення пенсії позивач звернувся в травні 2021 році.

Також, суд ураховує, що згідно з п. «а» ст. 12 Закону № 2262-XII, пенсія за вислугу років призначається звільненим зі служби поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільненні зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних років і більше.

При цьому, положеннями п. 3 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (також Постанова № 393) встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці, зокрема, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Разом з цим, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що судова практика Верховного Суду до 3 березня 2021 року виснувала про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі (постанови Верховного Суду 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 10 липня 2019 року у справі № 1840/3347/18, від 22 серпня 2019 року у справі № 295/7220/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 360/1432/19 та від 27 березня 2020 року у справі № 569/727/17, від 23 червня 2020 року у справі № 750/10827/16-а, від 20 січня 2021 року у справі № 620/509/19, тощо).

Проте, в постанові від 3 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а Верховний Суд виклав правовий висновок, що Закон № 2262-XII передбачає пільгові умови для отримання пенсій за вислугу років. Суд дійшов такого висновку дослідивши пункт 3 Постанови № 393 (у редакції до 16.02.2022), положення якого встановлювали, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, а відтак особа, на підставі вказаного, навіть за відсутності достатньої кількості вислуги років у календарному обчислені, проте, за наявності її достатньої кількості з урахуванням пільгової вислуги особа має право на призначення пенсії за вислугу років.

Отже, станом на час звільнення позивача судова практика вказувала на те, що для призначення пенсії виключною є лише календарна вислуга.

Тобто, на дату звільнення позивача зі служби в поліції ГУНП в Донецькій області не мало правових підстав для направлення документів до Пенсійного фонду для призначення пенсії позивачеві.

Також суд ураховує, що незважаючи на звільнення зі служби в поліції з 31 жовтня 2018 року, позивач звернувся до відповідача щодо направлення документів для призначення пенсії лише у травні 2021 році, що вбачається з рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року у справі №200/8204/21, а саме з листа відповідача від 26 червня 2021 року №Г-77/34/01-2021.

Разом з тим, суд вважає неприйнятними доводи відповідача про неможливість напралення до Пенсійного органу матеріалів справи через відсутність заяви позивача встановленого зразка про призначення пенсії, оскільки листом від 26 червня 2021 року №Г-77/34/01-2021 відповідач відмовив з підстав вісутності права у позивача на призначення пенсії.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, беручи до уваги дату призначення пенсії позивачеві (15.08.2021), суд вбачає наявність підстав для стягнення з ГУНП в Донецькій області на користь позивача матеріальної шкоди у вигляді не отриманої ним пенсії за період з червня 2021 року по 14 серпня 2021 року.

При цьому, ураховуючи, що позовні вимоги викладені щодо стягнення коштів в конкретній сумі, та виходячи з розміру призначеної пенсії (у розмірі 7514,38 грн. з 15.08.2021) суд визначає розмір шкоди, пов`язаної з неотриманням позивачем пенсії за період з червня 2021 року по 14 серпня 2021 року у розмірі 18422,35 грн., яка відповідає розміру пенсії, не отриманої ОСОБА_1 з вини Головного управління Національної поліції в Донецькій області (2 місяці х 7514,38 грн. + 14 днів серпня х (7514,38/31).

Разом з цим, вказану суму необхідно стягнути саме з Головного управління Національної поліції в Донецькій області, як органу з вини якого позивач не отримав пенсію за період з червня 2021 року по 14 серпня 2021 року.

При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 411171,24 грн. (462559,90 грн. 18422,35 грн.).

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для частково задоволення адміністративного позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, і доказів понесення ним інших судових витрат до суду не подано, тому виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у компенсації спричиненої матеріальної шкоди за період порушення строків оформлення та подання документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії за вислугу років.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (місце знаходження: пр. Нахімова, 86, м. Маріуполь, Донецька обл., на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 18422,35 грн. матеріальної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв