Справа № 500/268/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/268/24

21 березня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянивши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.11.2023 № 47;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 22.11.2023 року ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII з урахуванням довідок від 14.08.2023 року № 197/683 та від 14.08.2023 року № 197/612 зарахувавши до стажу державної служби періоди військової служби з 23.11.1991 року по 14.03.1996 року та до загального стажу період роботи з 10.09.1996 року по 30.06.2000 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач 22.11.2023 звернулася із заявою за призначенням пенсії державного службовця відповідно до п. 10-12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач) своїм рішенням від 27.11.2023 року № 47 відмовив позивачу у призначені пенсії державного службовця у зв`язку з тим, що на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" № 889, а саме на 01.05.2016 року у позивача стаж державної служби складає 9 років 8 місяців 29 днів замість 10 років, що слугувало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді від 19.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

02.02.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що стаж роботи позивачки на посадах державної служби станом на 01.05.2016 становить 09 років 08 місяців 29 днів.

За результатами розгляду документів позивачки не враховано період роботи в МП "Дір" з 10.09.1996 по 30.06.2000 згідно довідки №388 від 17.11.2005, оскільки відсутній запис в трудовій книжці та даний період можливо зарахувати до страхового стажу після надходження результатів зустрічної перевірки та питання перерахунку пенсії за віком буде розглянуто за умови подання відповідної заяви (період з 01.01.1999 по 31.07.1999 обчислений згідно даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування).

Оскільки на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року №889- VII "Про державну службу" у позивачки відсутній необхідний стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців то у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до стажу державної служби не врахувало період проходження військової служби з 23.11.1991 по 14.03.1996.

З набранням чинності Закону України "Про державну службу" №889-VIII втратив чинність і "Порядок обчислення стажу державної служби", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (далі - Порядок №283).

На дату звернення позивачки із заявою про перехід на інший вид пенсії згідно Закону України "Про державну службу" механізм обчислення стажу державної служби визначає "Порядок обчислення стажу державної служби" затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229 (набрання чинності 01.05.2018 року, далі - Порядок №229).

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивачки із заявою про перехід на інший вид пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та Порядком №229 не передбачено зарахування до стажу державної служби періоду проходження військової служби, а Порядок обчислення стажу державної служби №283 скасовано, у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави для переведення позивачки із пенсії, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію, що призначається відповідно до Закону України "Про державну службу".

Також зазначає, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №197/612 від 14.08.2023, та довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №197/683 від 14.08.2023, виданих Військовою частиною Міністерства оборони України, не відповідають нормам, передбаченим Постановою №622 та не можуть бути враховані при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки видані по посаді, яка не належить до посад державної служби (арк. справи 19-20).

05.02.2024 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що згідно з абзацом 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 №2232-XII, відповідно до якої військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, період проходження позивачем військової служби ЗСУ з 23.11.1991 по 14.03.1996 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Також вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Таким чином у випадку відсутності записів в трудовій книжці надаються уточнюючі довідки про період роботи, що в свою чергу зробила позивач надавши довідку від 17.11.2005 № 388 за період з 10.09.1996 по 30.06.2000 (арк. справи 24-25).

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Ухвалою судді від 12.03.2024 продовжено процесуальний строк розгляд справи №500/268/24.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

22.11.2023 позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийняло рішення №47 від 27.11.2023 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (арк. справи 9 зворот).

Як слідує з даного рішення необхідний пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років. Вік заявниці 60 років 05 місяців.

Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для призначення пенсії становить 30 років.

Згідно поданих документів страховий стаж позивачки становить 26 років 11 місяців 04 дні.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно поданих документів, стаж державної служби позивачки становить 09 років 08 місяців 29 днів.

Також у даному рішенні зазначено, що до страхового стажу позивачки не враховано період роботи в МП "Дір" з 10.09.1996 по 30.06.2000 згідно довідки №388 від 17.11.2005, оскільки відсутній запис в трудовій книжні.

Не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулася до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи в Малому підприємстві "Дір" з 10.09.1996 по 30.06.2000, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV), починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як слідує із оскаржуваного рішення, за результатами розгляду поданих позивачкою документів, відповідач зарахував до її страхового стажу 26 років 11 місяців 04 дні.

Поряд із цим, ним не до страхового стажу позивачки не враховано період роботи на МП "Дір" з 10.09.1996 по 30.06.2000 згідно довідки№988 від 17.11.2005, оскільки відсутній запис в трудовій книжці.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

За таких обставин суд приходить до переконання, що відсутній запис у трудовій книжці позивача не може бути підставою неврахування періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, за наявності інших документів, зокрема довідок, які містять відомості про періоди роботи

Як слідує із матеріалів справи позивач, у зв`язку із відсутністю записів у її трудовій книжці серії НОМЕР_1 , разом із заявою про призначенні пенсії було подано довідку від 17.11.2005 №388 Малого підприємства "Дір", в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працювала молодшим менеджером з продажу в Малому підприємстві "Дір" з 10.09.1996 (наказ №55 від 10.09.1996) по 30.06.2000 (наказ №68 від 30.06.2000).

Вказана довідка скріплена печаткою підприємства та містить підпис директора та в розумінні статей 73 та 76 КАС України, є належним і достатнім доказом на підтвердження факту роботи ОСОБА_1 з 10.09.1996 по 30.06.2000 в Малому підприємстві "Дір".

Поряд із цим, суд враховує, що відповідачем самостійно зараховано до страхового стажу позивачки періоди роботи позивачки, які перетинаються із спірним періодом її роботи в МП "Дір, а саме: з 01.01.1999 по 31.07.1999 згідно даних наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

А тому, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи в ПМ "Дір" з 10.09.1996 по 01.01.1999 та з 01.08.1999 по 30.06.2000.

Отже, загальний страховий стаж позивачки становить більше 30 років.

Щодо не зарахування до стажу державної служби періоди військової служби з 23.11.1991 по 14.03.1996, суд зазначає наступне.

Підставною для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоди військової служби з 23.11.1991 по 14.03.1996 слугувало те, що законодавством, чинним на час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" та Порядком №229 не передбачено зарахування до стажу державної служби періоду проходження військової служби, а Порядок обчислення стажу державної служби №283 скасовано.

Однак, суд відхиляє такі доводи відповідача, як безпідставні з огляду на те, що відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016р. №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-УШ обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII.

Відповідно до п.8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-УШ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом №889-VIII (до 01.05.2016) посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначалися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283.

Так, відповідно до п.2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Як слідує із записів №4 та 5 трудової книжки позивачки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 23.11.1991 по 14.03.1996 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що період проходження військової служби ОСОБА_1 з 23.11.1991 по 14.03.1996 у військовій частині НОМЕР_2 також підлягає зарахуванню до її стажу державної служби.

Отже, загальний стаж державної служби позивачки становить по 01.05.2016 становить більше 14 років.

Щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця відповідно до п. 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, суд зазначає наступне.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом №889-VIII, який набув чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

У даному випадку для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ необхідною умовою є наявність у ОСОБА_1 30 років страхового стажу та не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців до 01.05.2016, про що вказує і сам відповідач у оскаржуваному рішенні.

Оскільки в ході розгляду даної справи судом встановлено, що загальний страховий стаж позивачки становить більше 30 років, а стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців до 01.05.2016 становить більше 14 років, тому на переконання суду, у позивача наявні підстави для призначення їй пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Щодо відмови у розрахунку пенсії з урахуванням довідок від 14.08.2023 року № 197/683 та від 14.08.2023 року № 197/612, суд зазначає наступне.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Судом встановлено, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 14.08.2023 № 197/683, видана Військовою частиною НОМЕР_3 , відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", та містить дані про надбавку за інтенсивність праці, виплати за додаткове навантаження, преміювання, інші виплати (матеріальну допомогу, премії тощо, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) за період з 01.08.2018 до 31.07.2023 (арк. справи 5 зворот - 6).

Довідка складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг (6 ранг), надбавка за вислугу років (50%), на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У затвердженій постановою правління Пенсійного фонду України формі довідки складові заробітної плати складаються з: посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закон №1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Отже, суд приходить до висновку, що нарахування (перерахунок) пенсії позивача слід здійснювати з урахуванням довідок про складові заробітної плати.

Водночас відповідачем, як на підставу для відмови у врахуванні вказаних довідок при нарахуванні пенсії позивачки вказано на те, що вони видані по посаді, яка не належить до посад державної служби.

Однак, суд відхиляє такі доводи відповідача, як безпідставні, з огляду на наступне.

Згідно записів трудової книжки позивачки НОМЕР_1 :

з 03.08.2006 позивачку призначено на державну службу за конкурсом на посаду спеціаліста другої категорії відділу служби військ штабу;

03.08.2006 позивач прийняла присягу державного службовця;

12.09.2006 позивачці присвоєно 11 ранг державного службовця;

03.09.2007 позивачку призначено провідним спеціалістом відділу служби військ штабу з кадрового резерву;

12.09.2008 позивачці присвоєно 10 ранг державного службовця;

01.11.2010 позивачці присвоєно 9 ранг державного службовця;

31.10.2011 позивач головний спеціаліст відділу повсякденної діяльності військ штабу з кадрового резерву;

01.05.2016 позивачці присвоєно 8 ранг державного службовця;

29.12.2017 відповідно до ст.41 Закону України "Про державну службу" та ст.32КЗпП України та у зв`язку зі змінами до штабу від 15.12.2017 №Д-322/1/19 дск позивачку переведено на посаду головного спеціаліста відділу живучості управління безпеки військової служби. Збережено 8 ранг державного службовця.

11.01.2019 позивачку переведено на посаду головного спеціаліста відділу служби військ управління безпеки військової служби відповідно до п.п.1 п.1 ст.41 закону України "Про державну службу" та ч.1 ст.32 КЗпП України. Збережено 8 ранг державного службовця.

07.05.2019 позивачці присвоєно 7 ранг державного службовця.

Отже, з наведеного слідує, що довідки про складові заробітної плати видані за період перебування позивачки на державній службі.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії від 27.11.2023 № 47 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 10.09.1996 по 01.01.1999 та з 01.08.1999 по 30.06.2000; зарахувати до стажу державної служби період з 23.11.1991 по 14.03.1996; призначити позивачці пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок від 14.08.2023 року № 197/612 та № 197/683.

Щодо дати, з якої слід здійснити таке призначення, то суд враховує положення ст.45 Закону №1058, згідно яких, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Оскільки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 22 листопада 2023 року, тобто пізніше трьох місяців з дня досягнення нею пенсійного віку, відповідно пенсію слід призначити з 22 листопада 2023 року.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

У свою чергу частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії №47 від 27.11.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в МП "Дір" з 10.09.1996 по 01.01.1999 та з 01.08.1999 по 30.06.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період проходження військової служби з 23.11.1991 по 14.03.1996.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок від 14.08.2023 року № 197/612 та № 197/683.

В задоволенні позовних вимог в частині зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 01.01.1999 по 31.07.1999 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 21 березня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.