Справа № 200/7635/23
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року Справа№200/7635/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.11.2023 року № 72 стосовно відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2023 року про призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 наступних періодів: з 17.06.1987 року по 16.10.1987 року, з 10.08.1988 року по 26.06.1989 року - робота в Рубіжанському в/о "Краситель", навчання в Рубіжанському хіміко-механічному технікумі ім. О.Є. Парай-Кашиця у період з 01.09.1984 року по 28.06.1988 року, періодів роботи з 17.07.1989 року по 30.04.1992 року та з 01.04.1992 року по 26.04.1994 року на Лисичанському содовому заводі ім. В.І. Леніна.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 08.11.2023 року на наслідками розгляду його заяви від 01.11.2023 року відповідачем було прийнято рішення № 72, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного пільгового стажу роботи.

При цьому під час розгляду заяви і прийняття вказаного рішення відповідачем не були зараховані до пільгового стажу позивача за Списком № 1 - періоди роботи згідно з архівними довідками № 389/7, № 389/8 та № 389/9 від 24.01.2020 року, та за Списком № 2 - періоди роботи згідно з довідками № 31, № 32, № 33 та №34 від 27.05.2023 року.

Із зазначеним рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1984 року по 28.06.1988 року та періодів роботи з 17.06.1987 року по 16.10.1987 року, з 10.08.1988 року по 26.06.1989 року, з 17.07.1989 року по 30.04.1992 року, з 01.04.1992 року по 26.04.1994 року.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач, серед іншого, вказує на те, що рішення від 08.11.2023 року № 72, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, є повністю законним та обґрунтованим.

Зокрема, як зазначає відповідач у відзиві, страховий стаж позивача на дату звернення за призначенням пенсії становив 37 років 11 місяців 1 день, пільговий стаж за Списками № 1 та № 2 відсутній. Вік позивача на момент звернення - 54 роки 7 місяців 19 днів.

Відповідач зауважує, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 2) пенсійний вік має становити 55 років, а необхідний стаж за Списком № 2 - не менше 30 років.

Посилаючись на Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, відповідач у відзиві вказує, що уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, їх правонаступників щодо підтвердження трудового стажу для призначення пенсії мають бути підписані керівником підприємства, начальником відділу кадрів та головним бухгалтером.

Водночас, як зазначається відповідачем, обов`язковою умовою для зарахування періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 2 є документальне підтвердження умов праці, яке полягає у поданні до органів Пенсійного фонду виписок з наказів про атестацію робочого місця та уточнюючих довідок про періоди роботи та умови праці.

Під час розгляду заяви позивача до його пільгового стажу за Списком № 1 не враховані періоди роботи згідно з архівними довідками № 389/7, № 389/8, № 389/9 від 24.01.2020 року через те, що підтвердження пільгового стажу не передбачається архівними довідками, які видані архівним відділом. Зазначені довідки потребують направлення запиту на проведення перевірки та підтвердження Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1.

До пільгового стажу позивача за Списком № 2 при розгляді його заяви не враховані періоди згідно з довідками № 31, № 32, № 33, № 34 від 27.05.2023 року, оскільки відсутня атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві.

З огляду на таке, рішенням від 08.11.2023 року № 72 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність на дату звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу.

Серед іншого, відповідач у відзиві також вказує на дискреційність повноважень органів Пенсійного фонду України у питаннях щодо призначення та виплати пенсій.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/7635/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач у цій справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, код згідно з , місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, є органом державної влади, що вказано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

01.11.2023 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

08.11.2023 року за наслідками розгляду цієї заяви відповідачем було прийнято рішення № 72, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до даного рішення страховий стаж позивача на момент його звернення за призначенням пенсії становить 37 років 11 місяців 1 день, пільговий стаж за Списками № 1 та № 2 відсутній. Вік позивача на момент звернення - 54 роки 7 місяців 19 днів.

Як видно із вказаного рішення, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком до страхового стажу позивача були зараховані усі періоди його роботи.

До пільгового стажу позивача за Списком № 1, згідно з цим рішенням, не зараховані періоди роботи згідно з архівними довідками № 389/7, № 389/8, № 389/9 від 24.01.2020 року, оскільки підтвердження пільгового стажу не передбачено архівними довідками, які видані архівним відділом. Вказані довідки потребують направлення запиту на проведення перевірки та підтвердження Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до вимог постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1.

До пільгового стажу позивача за Списком № 2, відповідно до рішення, не зараховані періоди згідно з довідками № 31, № 32, № 33, № 34 від 27.05.2023 року, оскільки відсутня атестація робочих місць за умовами праці на підприємстві.

За наведеним у вищевказаному рішенні висновком позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю передбаченого Законом № 1058-IV пільгового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення № 72 від 08.11.2023 року, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього необхідного пільгового стажу. При цьому відповідачем у даному рішенні, за результатами розгляду наданих позивачем документів, не були зараховані до пільгового стажу позивача певні періоди як за Списком № 1, так і за Списком № 2.

Суд зауважує, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1984 року по 28.06.1988 року та періодів роботи з 17.06.1987 року по 16.10.1987 року, з 10.08.1988 року по 26.06.1989 року, з 17.07.1989 року по 30.04.1992 року, з 01.04.1992 року по 26.04.1994 року.

За цих обставин судом у даному рішенні надається оцінка оскаржуваному рішенню на предмет його відповідності критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, у межах заявлених по суті позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 17.06.1987 року щодо спірних періодів наявні такі записи:

- № 1: 17.06.1987 року - прийнято в ремонтно-котельний цех слюсарем з ремонту та монтажу апаратурного обладнання діючих виробництв анілінофарбової промисловості 3 р. (Рубіжанське виробниче об`єднання "Краситель");

- № 2: 16.10.1987 року - звільнено за статтею 36 КЗпП УРСР у зв`язку із закінченням виробничої практики;

- № 3: 01.09.1984 року - зараховано до складу учнів (Рубіжанський хіміко-механічний технікум);

- № 4: 01.07.1988 року - відраховано у зв`язку із закінченням навчання;

- № 5: 10.08.1988 року - прийнято в РКЦ - слюсар з ремонту та монтажу апаратурного обладнання діючих виробництв АФП 3 р. (Рубіжанське виробниче об`єднання "Краситель");

- № 6: 01.11.1988 року - цех централізованих ремонтів - у зв`язку із введенням нових умов оплати праці переведено на посаду слюсаря-ремонтника 3 р. ділянки з ремонту та монтажу технологічного обладнання в основних технологічних цехах;

- № 7: 26.06.1989 року - звільнено за статтею 38 КЗпП УРСР, за власним бажанням;

- № 8: 17.07.1989 року - прийнято змінним майстром в цех кальцинованої соди (Ордена Леніна Лисичанський содовий завод ім. В.І. Леніна);

- № 9: 01.05.1991 року - переведено на посаду змінного майстра відділення кальцинації цеху кальцинованої соди;

- № 10: 01.04.1992 року - переведено на посаду змінного майстра цеху кальцинованої соди відділення кальцинації виробництва кальцинованої соди;

- № 11: 01.09.1992 року - переведено на посаду старшого змінного майстра відділення карбонізації цеху кальцинованої соди виробництва кальцинованої соди;

- № 12: 30.11.1992 року - запис щодо звільнення позивача (згідно із записами № 13 та № 14 у трудовій книжці даний запис є недійсним);

- № 13: запис стосовно недійсності запису № 12 трудової книжки;

- № 14: запис щодо того, що позивач продовжує працювати старшим змінним майстром відділення карбонізації цеху кальцинованої соди виробництва кальцинованої соди;

- № 15: 26.04.1994 року - звільнено за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України.

Суд зауважує, що вказані вище записи у трудовій книжці позивача здійснені належним чином та не мають дефектів їх вчинення, що не заперечується відповідачем.

Щодо періодів роботи позивача з 17.06.1987 року по 16.10.1987 року, з 10.08.1988 року по 26.06.1989 року в Рубіжанському в/о "Краситель" суд зазначає про таке.

Як видно з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), ці періоди не були зараховані до пільгового стажу позивача під час прийняття спірного рішення.

Відповідно до чинного у вказані періоди Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та у гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, до розділу VIII "Хімічне виробництво" цього Списку віднесені робітники та інженерно-технічні працівники, зайняті повний робочий день в цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках виробництв, які зазначені у наведеному в цьому розділі Списку № 1 переліку (серед яких, у тому числі, виробництво синтетичних барвників, органічних продуктів, тощо).

Згідно з архівними довідками № 389/7, № 389/8, № 389/9 від 24.01.2020 року, виданими архівним відділом Рубіжанської міської ради, посади, на яких позивач працював у 1987, 1988 та 1989 роках ("слюсар", "слюсар-ремонтник" та "слюсар-ремонтник ділянки з ремонту та монтажу технологічного обладнання") дають право на пільгову пенсію за Списком № 1, що був затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (розділ 8).

Суд зазначає, що відповідно до положень Порядку № 637 уточнюючі довідки можуть видаватися як підприємствами, установами та організаціями за місцем роботи особи (або їх правонаступниками), так і архівними установами.

При цьому видача архівних довідок № 389/7, № 389/8 та № 389/9 від 24.01.2020 року архівним відділом Рубіжанської міської ради жодним чином не суперечить Порядку № 637, оскільки під "архівною установою" може розумітися як самостійна установа, так і певний структурний підрозділ, який виконує функції архіву та/або здійснює управління, науково-дослідну та інформаційну діяльність у сфері архівної справи і діловодства.

Архівні довідки № 389/7, № 389/8 та № 389/9 від 24.01.2020 року містять усі необхідні реквізити, підписані начальником і головним спеціалістом архівного відділу, підписи даних осіб засвідчені печаткою архівного відділу Рубіжанської міської ради.

З огляду на викладене, відповідачем безпідставно не було враховано архівні довідки від 24.01.2020 року № 389/7, № 389/8, № 389/9 під час прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи викладене, періоди роботи позивача з 17.06.1987 року по 16.10.1987 року та з 10.08.1988 року по 26.06.1989 року мали бути зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Щодо періодів роботи позивача з 17.07.1989 року по 30.04.1992 року, з 01.04.1992 року по 26.04.1994 року на Лисичанському содовому заводі ім. В.І. Леніна суд зазначає таке.

Як видно з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), дані періоди також не були зараховані до пільгового стажу позивача під час прийняття спірного рішення.

При цьому оскаржуване рішення взагалі не містить будь-яких відомостей щодо підстав незарахування зазначених періодів до пільгового стажу позивача.

Відповідно до чинного у вказані періоди Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та у гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, до розділу VIII "Хімічне виробництво" цього Списку віднесені робітники та інженерно-технічні працівники, зайняті повний робочий день в цехах, виробництвах (на правах цехів) та окремих установках виробництв, які зазначені у наведеному в цьому розділі Списку № 1 переліку (серед яких, у тому числі, виробництво мінеральних солей, тощо).

Аналогічні за змістом положення містяться у Списках № 1, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 (розділ VIII "Хімічне виробництво") та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 (розділ VIII "Хімічне виробництво"), які також були чинними у вказані вище періоди.

Згідно з наказом ВАТ "Лисичанська сода" (відповідно до наданої позивачем довідки - правонаступник Лисичанського содового заводі ім. В.І. Леніна) від 25.05.1994 року № 1 за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 за посадами "змінний майстер" (відділення кальцинації цеху кальцинованої соди виробництва мінеральних солей) та "старший змінний майстер" (відділення карбонізації цеху кальцинованої соди виробництва мінеральних солей).

Таким чином, враховуючи викладене, періоди роботи позивача з 17.07.1989 року по 30.04.1992 року та з 01.04.1992 року по 26.04.1994 року (тобто фактично у цілому - період з 17.07.1989 року по 26.04.1994 року) також мали бути зараховані відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Щодо періоду навчання позивача суд зазначає про таке.

Як видно з розрахунку стажу позивача (форма РС-право), період його навчання не було зараховано до пільгового стажу під час прийняття спірного рішення.

Водночас, оскаржуване рішення так само не містить будь-яких відомостей щодо підстав незарахування періоду навчання до пільгового стажу позивача.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 року № 103/98ВР (далі - Закон № 103/98ВР) професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Відповідно до статті 12 Закону № 103/98ВР професійно-технічна освіта здійснюється у професійно-технічних навчальних закладах за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.

Таким чином, навчанням у професійно-технічному навчальному закладі є період з дня зарахування особи до такого закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання.

Положеннями частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 103/98ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як видно зі змісту диплома позивача серії НОМЕР_4 , виданого 29.10.1988 року, та трудової книжки позивача (записи № 3 та № 4), у період з 01.09.1984 року по 01.07.1988 року позивач навчався в Рубіжанському хіміко-механічному технікумі ім. О.Є. Порай-Кошиця за спеціальністю "Технологія органічних барвників та проміжних продуктів", за результатами навчання позивачу присвоєно кваліфікацію техніка-технолога.

З 10.08.1988 року позивача було прийнято на роботу до Рубіжанського виробничого об`єднання "Краситель" на посаду слюсаря з ремонту та монтажу апаратурного обладнання діючих виробництв анілінофарбової промисловості (запис № 5 у трудовій книжці).

Отже, перерва між днем закінчення позивачем навчання та днем його зарахування на роботу за набутою спеціальністю (професією) не перевищує трьох місяців.

Таким чином, враховуючи викладене, період навчання позивача з 01.09.1984 року по 28.06.1988 року (у межах заявленого) теж мав бути зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Зважаючи на це, а також приймаючи до уваги викладені у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 року у справі № 127/9289/17, від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19 правові позиції, суд приходить до висновку про те, що відповідачем при розгляді заяви позивача від 01.11.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і прийнятті спірного рішення від 08.11.2023 року № 72 до пільгового стажу позивача безпідставно не було зараховано за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV період навчання позивача з 01.09.1984 року по 28.06.1988 року, а також періоди роботи позивача з 17.06.1987 року по 16.10.1987 року, з 10.08.1988 року по 26.06.1989 року, з 17.07.1989 року по 30.04.1992 року та з 01.04.1992 року по 26.04.1994 року, у зв`язку з чим оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858,88 грн (квитанція № 3021-5258-3640-8256 від 28.12.2023 року).

Судовий збір сплачено позивачем із застосуванням коефіцієнта для пониження розміру ставки судового збору за подання цього позову згідно з частиною 3 статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Судом були задоволені пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 858,88 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про професійно-технічну освіту", положеннями постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.11.2023 року № 72 стосовно відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 01.11.2023 року про призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 наступних періодів: з 17.06.1987 року по 16.10.1987 року та з 10.08.1988 року по 26.06.1989 року - робота в Рубіжанському в/о "Краситель", навчання в Рубіжанському хіміко-механічному технікумі ім. О.Є. Порай-Кошиця у період з 01.09.1984 року по 28.06.1988 року, періодів роботи з 17.07.1989 року по 30.04.1992 року і з 01.04.1992 року по 26.04.1994 року на Лисичанському содовому заводі ім. В.І. Леніна.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, місцезнаходження: 33028, Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 88 копійок.

Повне судове рішення складене 20 березня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч