Справа № 360/252/24
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2024-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/252/24

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військової адміністрації, про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 11 березня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач, Відділ) про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 лютого 2024 року № 74234269, винесеної начальником Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19, яке набрало законної сили 12 лютого 2020 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14 березня 2019 року. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді допущено до негайного виконання.

З метою виконання виконавчого листа, виданого Луганським окружним адміністративним судом 06 грудня 2023 року по справі № 360/1653/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14 березня 2019 року, начальником Відділу ОСОБА_2 21 лютого 2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74234269.

Постановою відповідача від 29 лютого 2024 року закінчено виконавче провадження № 74234269 з підстав фактичного виконання у повному обсязі, згідно з наказом керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації від 14 листопада 2019 року № 138-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ».

Позивач не погоджується з винесеною постановою про закінчення виконавчого провадження, оскільки, на думку позивача, рішення у справі № 360/1653/19 боржником не виконано. Поновлення позивача на посаді за наказом від 14 листопада 2019 року № 138-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » є формальним, про що свідчить відсутність змін до штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації щодо посади завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції. За відсутності в штатному розписі Луганської обласної державної адміністрації посади ОСОБА_1 , його поновлення відбулось як позаштатного працівника, тоді як, на думку позивача, чинне законодавство України виключає можливість перебування державного службовця на посаді в органі державної влади поза штатом, а тому роботодавець не вправі поновити працівника, державного службовця, поза штат. Позивач вважає, що, поновлюючи його на такій посаді поза штатом, Луганська обласна державна адміністрація не відновила становища, яке існувало до порушення права позивача у сфері трудових відносин, а відтак, діяла не у спосіб, визначений судовим рішенням, та поза межами чинного законодавства України про працю.

Ухвалою від 14 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; залучено Луганську обласну державну адміністрацію Луганську обласну військову адміністрацію (далі третя особа, Луганська ОДА) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; вирішено розглядати справу у судовому засіданні з викликом (повідомленням) учасників справи із врахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, встановлених статтею 287 КАС України; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21 березня 2024 року о 13 год. 00 хв. у залі судових засідань Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Янгеля, буд. 4.

Від Відділу 20 березня 2024 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних з таких підстав.

На виконанні у Відділі перебував виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року № 360/1653/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14 березня 2019 року. На адресу Відділу надійшла відповідь від боржника від 28 лютого 2024 року № 1/01.01-13-957, з якої встановлено, що рішення суду виконано фактично у повному обсязі, згідно із наказом керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації від 14 листопада 2019 року № 138-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ». Відповідно до частини другої статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Тому державним виконавцем відповідно до пункту 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконання рішення суду у повному обсязі, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 74234269.

Від Луганської ОДА 20 березня 2024 року надійшли пояснення щодо позову, в яких третя особа вважає, що відповідачем прийнято правомірне рішення, підстави для його скасування відсутні.

Вказано, що починаючи з 28 грудня 2018 року у штатних розписах Луганської ОДА на 2019-2020 роки та з 21 грудня 2018 року у структурі апарату Луганської ОДА посада завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції відсутня. Тобто на дату звільнення позивача за наказом керівника апарату Луганської ОДА від 13 березня 2019 року № 24-к з посади завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської облдержадміністрації, як у структурі апарату Луганської обласної державної адміністрації, так і у штатних розписах Луганської облдержадміністрації вказаної посади вже не було. Відповідно поновлення позивача на виконання рішення суду здійснено на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції поза штатом. Також зауважено, що позивач майже як три місяці вже працював поза штатом, а рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року, не містило зобов`язання облдержадміністрації щодо відновлення роботи вказаного сектору (передбачення його у штатному розписі), це питання не досліджувалося у ході розгляду вказаної справи та ніякого іншого «способу», на якому наголошує позивач, окрім як негайного поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації з 14 березня 2019 року та стягнення з Луганської ОДА на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції визначено не було.

У період з 14 листопада 2019 року по 12 травня 2020 року позивач працював в облдержадміністрації, за його заявою надавалася щорічна відпустка, отримував заробітну плату, крім того перебував на лікарняному і при цьому не повідомляв облдержадміністрацію про порушення його прав, свобод та законних інтересів та щодо неналежного виконання рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19 з боку облдержадміністрації. Наказ про поновлення позивача на посаді не оскаржувався позивачем, дії облдержадміністрації щодо поновлення його на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації поза штатом неправомірними не визнавалися.

Зважаючи на наведені обставини, третя особа вважає, що ствердження позивача, що державний виконавець Відділу, приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження діяла всупереч вимогам чинного законодавства, не відповідає дійсності.

У судове засідання, призначене на 21 березня 2024 року сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у визначений Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) спосіб.

Позивачем 21 березня 2024 року подано заяву про розгляд справи без його участі.

Представником відповідача клопотання про розгляд справи без його участі зазначено у відзиві.

Керуючись положеннями статей 194, 205, 268 КАС України, суд вважає за необхідне здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 360/1653/19 за позовом ОСОБА_1 до Луганської ОДА з позовними вимогами про:

- визнання противоправним та скасування наказу керівника апарату Луганської ОДА від 11 березня 2019 року № 24-к про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновлення ОСОБА_1 па посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 14 березня 2019 року;

- стягнення з Луганської ОДА на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 березня 2019 року по 19 вересня 2019 року в сумі 173839,11 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Луганської ОДА про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково;

визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Луганської ОДА від 11 березня 2019 року № 24-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;

поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 14 березня 2019 року;

стягнуто з Луганської ОДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14 березня 2019 року по 18 жовтня 2019 року у розмірі 158664,27 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів;

у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю;

допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА;

допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Луганської ОДА на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 26000,00 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В рішенні суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19 встановлено, що розпорядженням голови облдержадміністрації від 21 серпня 2017 року № 574 затверджено структуру облдержадміністрації, згідно з якою у складі апарату облдержадміністрації був сектор з питань запобігання та виявлення корупції (підпункт 15 пункту 3), посаду завідувача якого займав позивач, а також відділу взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи (підпункт 9 пункту 3) як окремі структурні підрозділи апарату Луганської обласної державної адміністрації. Розпорядженням голови облдержадміністрації від 10 грудня 2018 року № 997 внесені зміни до структури облдержадміністрації, згідно з якими сектор з питань запобігання та виявлення корупції (підпункт 15 пункту 3) виключено зі структури, створено новий структурний підрозділ апарату облдержадміністрації - відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції, до складу якого також входить сектор з питань окупованих територій (підпункт 9 пункту 3). В складі апарату облдержадміністрації також створено структурний підрозділ сектор внутрішнього аудиту (доповнено новим підпункт. 1 5 пункту 3). Зазначені зміни запроваджені з 21 грудня 2018 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року, яка набрала законної сили з 08 листопада 2019 року, виправлено арифметичні помилки в рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19.

Стягувачу 06 грудня 2023 року видано виконавчий лист № 360/1653/19 про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 14 березня 2019 року.

Постановою начальника Відділу ОСОБА_3 від 21 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження № 74234269 з примусового виконання виконавчого листа № 360/1653/19, виданого 06 грудня 2023 року Луганським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 14 березня 2019 року.

Листом від 28 лютого 2024 року № 1/01.01-13-957 Луганська ОДА повідомила, що на виконання рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19 та статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» керівником апарату обласної державної адміністрації видано накази від 14 листопада 2019 року № 138-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », від 14 лютого 2020 року № 10-к «Про здійснення виплат ОСОБА_4 », відповідно до яких ОСОБА_1 здійснено відповідні виплати та поновлено його на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА. Враховуючи положення пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з добровільним виконанням ОДА рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, боржник просив закінчити вказане виконавче провадження, про що винести відповідну постанову.

Дослідженням наданої разом з листом від 28 лютого 2024 року № 1/01.01-13-957 копії наказу керівника апарату Луганської ОДА від 14 листопада 2019 року № 138-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » встановлено, що на виконання рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19 наказано: поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації із 14 березня 2019 року, з посадовим окладом 13000,00 грн, із збереженням 6 рангу державного службовця; відділу фінансового забезпечення апарату облдержадміністрації виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 26951,80 грн з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно із копією наказу керівника апарату Луганської ОДА від 14 лютого 2020 року № 10-к «Про здійснення виплат ОСОБА_4 » на виконання рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19, враховуючи наказ керівника апарату 14 листопада 2019 року № 138-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », наказано: виплатити ОСОБА_1 , завідувачу сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації, середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів за періоди: з 11 квітня 2019 року до 18 жовтня 2019 року у розмірі 173839,11 грн за рішенням суду; з 19 жовтня 2019 року до 14 листопада 2019 року за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

Постановою начальника Відділу від 29 лютого 2024 року відповідно до пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду у повному обсязі згідно з наказом керівника апарату Луганської ОДА від 14 листопада 2019 року № 138-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 360/1653/19, виданого 06 грудня 2023 року Луганським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 14 березня 2019 року.

Вказані вище обставини підтверджені наявними в матеріалах справи копіями вищеописаних документів.

Дослідженням наданих в матеріали справи копій розпоряджень голови Луганської ОДА від 10 грудня 2018 року № 997, від 28 грудня 2018 року № 1060, штатних розписів Луганської ОДА на 2019-2020 роки, встановлено, що з 21 грудня 2018 року у структурі апарату облдержадміністрації відсутня посада завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції, а з 28 грудня 2018 року у штатних розписах Луганської ОДА.

Також судом встановлено, що у провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 360/2431/20 за позовом ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 до Луганської ОДА з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування наказу керівника апарату Луганської ОДА від 12 травня 2020 року № 41-к «Про звільнення ОСОБА_1 » в частині звільнення ОСОБА_1 , завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА, 25 травня 2020 року у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та шатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців;

- поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 26 травня 2020 року;

- стягнення з Луганської ОДА на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2020 року по день ухвалення судового рішення з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів;

- стягнення з Луганської ОДА на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50000,00 грн в рахунок компенсації завданої моральної шкоди.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року у справі № 360/2431/20, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року, у задоволенні позову адвоката Суткової Р.А. в інтересах ОСОБА_1 до Луганської ОДА про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 03 вересня 2021 року у справі № 360/2431/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 360/2431/20 - без змін.

З рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року, постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року слідує, що судами встановлено нижченаведені обставини.

Розпорядженням голови Луганської ОДА від 29 квітня 2016 року № 362-к позивача призначено на посаду завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА, з 01 травня 2016 року присвоєно 6 ранг державного службовця, а 13 березня 2019 року на підставі наказу від 11 березня 2019 року № 24-к звільнено з цієї посади у зв`язку зі скороченням штату державних службовців на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року у справі 360/1653/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року, визнано протиправним та скасовано наказ керівника апарату Луганської ОДА від 11 березня 2019 року № 24-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 14 березня 2019 року.

Наказом керівника апарату Луганської ОДА від 14 листопада 2019 року № 138-к на виконання судового рішення поновлено позивача на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації із 14 березня 2019 року.

Позивача 29 грудня 2019 року попереджено про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури облдержадміністрації, штатного розпису на 2018 рік. Надано список вакантних посад станом на 28 грудня 2019 року для ознайомлення та прийняття рішення щодо зайняття однієї з цих посад.

Наказом керівника апарату Луганської ОДА від 13 лютого 2020 року № 9-к ОСОБА_1 присвоєно черговий п`ятий ранг державного службовця з 29 квітня 2019 року.

У період з 28 грудня 2019 року по 07 травня 2020 року включно керівником апарату Луганської ОДА неодноразово пропонувались позивачу вакантні посади в апараті місцевої державної адміністрації посади патронатної служби, посади державної служби та посади працівників, які виконують функції з обслуговування та робітників, та роз`яснювалось, що у разі ненадання заяви про переведення на одну із запропонованих посад позивача буде звільнено у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації (листи від 24 січня 2020 року, від 10 лютого 2020 року, від 18 лютого 2020 року, від 16 квітня 2020 року, від 27 квітня 2020 року, від 07 травня 2020 року).

При цьому у період з 28 грудня 2019 року по 07 травня 2020 року включно позивач не звертався до керівника апарату Луганської обласної державної адміністрації з письмовою заявою про переведення/призначення на вакантні посади в Луганській обласній державній адміністрації.

За заявою позивача від 08 травня 2020 року наказом керівника апарату Луганської ОДА від 12 травня 2020 року № 41-к надано ОСОБА_1 частину невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за робочий період з 14 березня 2019 року по 13 березня 2020 року тривалістю 14 календарних днів, з 12 до 25 травня 2020 року включно. Звільнено ОСОБА_1 25 травня 2020 року у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Копію наказу про звільнення та трудову книжку позивач отримав 25 травня 2020 року.

Також з пункту 55 постанови Верховного Суду від 03 вересня 2021 року у справі № 360/2431/20 слідує, що 15 листопада 2019 року затверджено посадову інструкцію завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись положеннями частини четвертої статті 78 КАС України суд вважає звільненими від доказування обставини, встановлені рішеннями судів у справах № 360/1653/19 та № 360/2431/20.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

За приписами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Статтею 65 Закону № 1404-VIII визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Верховний Суд вже неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх обов`язків. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи, фактично допущено до роботи такого працівника та внесено відповідні записи до трудової книжки.

Кодекс законів про працю України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону № 1404-VIII.

При розумінні роботи, як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17, 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 20 жовтня 2022 року у справі № 160/12318/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 709/1465/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 240/12764/21, від 23 лютого 2023 року у справі № 340/2274/22.

У постанові від 15 травня 2020 року у справі № 500/424/19 Верховним Судом висловлено правову позицію, що поновлення на роботі має бути реальним, тобто з відновленням трудових відносин між працівником і роботодавцем, що виходячи зі змісту статей 21 і 24 КЗпП, передбачає не лише винесення наказу про поновлення працівника на роботі, але і фактичний допуск його до роботи, виконання працівником своїх службових (посадових) обов`язків, а роботодавцем обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату.

Спірні правовідносини, що є предметом розгляду у даній справі, виникли з приводу закінчення виконавчого провадження згідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

З системного аналізу положень Закону № 1404-VIII слідує, що виконавче провадження з підстави, визначеної у пункті 9 частини першої статті 39 цього Закону, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

Закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.

Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Рішення суду про поновлення особи на роботі уважається виконаним з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що на виконання рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19 наказом керівника апарату Луганської ОДА від 14 листопада 2019 року № 138-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » позивача поновлено на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА з 14 березня 2019 року, встановлено йому посадовий оклад у розмірі 13000,00 грн, збережено 6 ранг державного службовця. Виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за 1 місяць. З 15 листопада 2019 року затверджено посадову інструкцію завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА.

У подальшому за наказом керівника апарату Луганської ОДА від 13 лютого 2020 року № 9-к ОСОБА_1 присвоєно черговий п`ятий ранг державного службовця з 29 квітня 2019 року.

За наказом керівника апарату Луганської ОДА від 14 лютого 2020 року № 10-к «Про здійснення виплат ОСОБА_4 » позивачу виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів за періоди: з 11 квітня 2019 року до 18 жовтня 2019 року у розмірі 173839,11 грн; середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 19 жовтня 2019 року до 14 листопада 2019 року.

Також за заявою позивача від 08 травня 2020 року наказом керівника апарату Луганської ОДА від 12 травня 2020 року № 41-к надано ОСОБА_1 частину невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за робочий період з 14 березня 2019 року по 13 березня 2020 року тривалістю 14 календарних днів, з 12 до 25 травня 2020 року включно.

Після поновлення позивача на посаді на виконання рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19, позивач пропрацював на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Луганської ОДА до 25 травня 2020 року, отримував заробітну плату, був звільнений у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців, з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат.

Вказані обставини у повній мірі спростовують аргументи позивача про формальне поновлення його на роботі, оскільки навпаки свідчать, що Луганською ОДА було не тільки видано наказ про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а й допущено позивача до виконання обов`язків посадової особи облдержадміністрації. Також вказані обставини сукупно свідчать, що Луганською ОДА у повній мірі було відновлено становище позивача, яке існувало до його звільнення за наказом керівника апарату Луганської ОДА від 11 березня 2019 року № 24-к «Про звільнення ОСОБА_1 », який був предметом розгляду у справі № 360/1653/19.

Щодо тверджень позивача про невнесення змін до штатного розпису Луганської ОДА та не введення до структури облдержадміністрації посади завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції, що, на думку ОСОБА_1 , свідчить про формальне, а не фактичне виконання рішення суду, суд зазначає таке.

У постанові від 15 травня 2020 року у справі № 500/424/19 Верховним Судом виснувано, що зміна структури і штатного розпису установи після звільнення працівника не позбавляє роботодавця можливості внесення до штатного розпису необхідних змін з метою виконання рішення суду про поновлення незаконно звільненого працівника та (або) переведення працівника за його згодою у структурний підрозділ, де зберіглося його місце роботи.

У постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 806/2153/17 Верховним Судом викладено правовий висновок, що у випадку коли на момент виконання рішення суду про поновлення на роботі підприємство, установа, організація, з якого (якої) стягувача було незаконного звільнено, реорганізовується, у зв`язку з чим посада, яку обіймав стягувач, скорочується, власник або уповноважений орган (особа) зобов`язані запропонувати стягувачу рівнозначну посаду, а в разі відсутності таких посад або відмови стягувача - розпочати процедуру вивільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва i праці з додержанням вимог, передбачених трудовим законодавством. Отже, неможливість фактично приступити до виконання обов`язків за посадою, викликана об`єктивними чинниками (припиненням юридичної особи унаслідок реорганізації чи ліквідації підприємства, установи, організації), не дає підстав уважати, що відповідне рішення суду в спірних правовідносинах не було виконане.

З вищеописаних рішень суду у справі № 360/2431/20 слідує, що починаючи з 21 грудня 2018 року у структурі облдержадміністрації відсутній сектор з питань запобігання та виявлення корупції, й, відповідно, посада начальника такого сектору.

У зв`язку з чим, після поновлення позивача за рішенням суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19 на посаді завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації, Луганською ОДА без зволікань розпочато процедуру переведення позивача на іншу вакантну посаду, передбачену у структурі облдержадміністрації. Однак вжиті облдержадміністрацією заходи не призвели до переведення позивача на іншу посаду через неотримання заяви про переведення від останнього, тобто з незалежних від роботодавця обставин. Що в кінцевому наслідку призвело до звільнення позивача за наказом керівника апарату Луганської ОДА від 12 травня 2020 року № 41-к у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Рішеннями суду у справі у справі № 360/2431/20 підтверджено правомірність вжитих Луганською ОДА заходів щодо переведення позивача на іншу посаду державної служби, передбачену у штатному розписі облдержадміністрації, та наказу про звільнення позивача у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців.

З огляду на наведені правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що само по собі невнесення змін до штатного розпису, за умови вжиття Луганською ОДА належних заходів для переведення позивача за його згодою на іншу вакантну посаду, передбачену у структурі облдержадміністрації, не свідчити про формальне виконання боржником рішення суду, яким стягувача поновлено на роботі, та не дає підстав уважати, що відповідне рішення суду в спірних правовідносинах не виконане. Відповідно судом відхиляються як безпідставні такі аргументи позивача.

Підсумовуючи все вище викладене, суд дійшов висновку, що Луганською ОДА рішення суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 360/1653/19 виконано, тому у начальника Відділу були законні підстави для винесення постанови від 29 лютого 2024 року № 74234269 про закінчення виконавчого провадження.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується судом не вирішується, оскільки позивач відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 19003, Черкаська область, місто Канів, вулиця Олега Кошового, будинок 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військової адміністрації (місцезнаходження: 93406, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Центральний, будинок 59, код за ), про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.О. Пляшкова