Справа № 140/33645/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року ЛуцькСправа № 140/33645/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з дати її призначення з врахуванням періодів перебування у відпустці по догляду за дитиною до 3 років з 01.01.2004 року по 19.11.2004 року, а також з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При розрахунку пенсії відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004 та 01.01.2005 по 31.12.2008 під час роботи в Луцькому виробничо-торговому шовкову об`єднанні, яке в подальшому перейменоване на ВАТ Луцький шовковий комбінат Волтекс.

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України у Волинській області із заявою щодо зарахування до страхового стажу періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004 та 01.01.2005 по 31.12.2008, однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області листом №28647-28324/В-02/8-0300/23 від 06.09.2023 повідомлено що зарахувати вищезазначені періоди до страхового стажу немає підстав, оскільки не надано наказ про період відпустки по догляду за дитиною до 3-ох років та рекомендовано звернутися до Управління соціального захисту населення за місцем проживання та реєстрації щодо вирішення питання сплати страхових внесків.

Позивач вказує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, вважає, що факт не підтвердження сплати ВАТ Луцький шовковий комбінат Волтекс сум страхових внесків, сплачених із заробітної плати позивача, на банківський рахунок Пенсійного фонду за відсутності його вини, не є підставою для відмови у зарахуванні страхового стажу за вищевказані періоди роботи.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав. В обґрунтування цієї позиції вказав, що для врахування спірного періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004 необхідно надати наказ про період відпустки по догляду за дитиною до 3-х років (дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2007 по 31.12.2008 (дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зарахується до страхового стажу лише за умови отримання такої допомоги та сплати страхових внесків Управлінням соціального захисту населення за місцем проживання та (або) реєстрації позивачки.

Враховуючи викладене, підстави для зарахування до страхового стажу періодів по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004 та 01.01.2005 по 31.12.2008 - відсутні.

З огляду на наведене відповідач у задоволенні позову просив відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи не надходили.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Однак, при розрахунку пенсії відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004 та 01.01.2005 по 31.12.2008 під час роботи в Луцькому виробничо-торговому шовкову об`єднанні, яке в подальшому перейменоване на ВАТ Луцький шовковий комбінат Волтекс.

У зв`язку із чим, 18.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України у Волинській області із заявою щодо зарахування до страхового стажу періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004 та 01.01.2005 по 31.12.2008.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №28647-28324/В-02/8-0300/23 від 06.09.2023 позивача повідомлено, що зарахувати вищезазначені періоди до страхового стажу немає підстав, оскільки не надано наказ про період відпустки по догляду за дитиною до 3-ох років та рекомендовано звернутися до Управління соціального захисту населення за місцем проживання та реєстрації щодо вирішення питання сплати страхових внесків.

Позивач, вважаючи дії пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004 та 01.01.2005 по 31.12.2008 протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією т законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Водночас, за приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок надання відпусток по догляду за дитиною і зарахування їх в стаж роботи врегульовано статтею 181 Кодексу законів про працю України (на час виникнення спірних правовідносин).

Так, частинами першою-другою вказаної статті передбачено, що частково оплачувана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років надаються за заявою жінки або осіб, зазначених у частині четвертій статті 179 цього Кодексу, повністю або частинами в межах встановленого строку і оформляються наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Час частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку двох років і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років (до шести років - частина друга статті 179) зараховується як в загальний, так і в безперервний стаж роботи і в стаж роботи за спеціальністю.

Відповідно до частини другої статті 179 Кодексу законів про працю України жінці, за її заявою, надається додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. У разі, коли дитина потребує домашнього догляду, жінці надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше, як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Підприємства і організації за рахунок власних коштів можуть надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною більшої тривалості. Частково оплачувана відпустка і додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабкою, дідом або іншими родичами, які фактично здійснюють догляд за дитиною.

Таким чином, відпустка по догляду за дитиною до трирічного віку зараховується у загальний трудовий стаж.

Приписами статті 56 Закону №1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно із пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу при призначенні пенсії за віком період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004 та 01.01.2005 по 31.12.2008.

Проте, суд не погоджується з таким твердженням відповідача з огляду на наступне.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 вбачається, зокрема, що позивач в період з 21.06.1991 по 19.12.2014 працювала в Луцькому виробничо-торговому шовкову об`єднанні, яке в подальшому перейменоване на ВАТ Луцький шовковий комбінат Волтекс, зокрема:

з 21.06.1991 по 02.10.1995 прядильницею п`ятого розряду в прядильному цеху №2;

з 19.03.1996 по 20.08.2014 прибиральницею виробничих приміщень ткацько-оздоблювальної фабрики.

Отже, записами трудової книжки підтверджується факт роботи позивача в ВАТ Луцький шовковий комбінат Волтекс в період з 21.06.1991 по 19.12.2014.

Разом з тим, період роботи позивача в ВАТ Луцький шовковий комбінат Волтекс з 01.01.2004 по 19.11.2004 не зарахований відповідачем до страхового стажу з тих підстав, що позивачем не надано наказів про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Однак, суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність підстав для зарахування вищевказаного періоду до страхового стажу позивача, оскільки в даному випадку записи, внесені до трудової книжки позивача, між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачем суду не надано.

Крім того, з наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження вбачається, що позивач є матір`ю дітей наступних років народження:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 01.01.2004 по 19.11.2004 під час роботи в ВАТ Луцький шовковий комбінат Волтекс, а відтак безпідставність тверджень відповідача про необхідність надання позивачем копії наказів про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку у період з 01.01.2004 по 19.11.2004 для зарахування вищевказаного періоду до страхового стажу.

З огляду на що, період перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у період з 01.01.2004 по 19.11.2004 підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Щодо можливості зарахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2007 по 31.12.2008 лише за умови отримання допомоги та сплати страхових внесків, суд зазначає наступне.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону № 1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З наявної в матеріалах справи довідки Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області №2009/01-02 від 14.08.2023 вбачається, що позивач отримувала допомогу по догляду за дитиною до 3 років працюючим жінкам в період з 01.04.2007 по 31.07.2009 на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Системний аналіз даних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Відтак, оскільки матеріалами справи підтверджено отримання позивачем допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2007 по 31.12.2008, а тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2007 по 31.12.2008.

Оцінюючи позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає, що питання виплати такої компенсації врегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком №159.

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 7 Закону №2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Аналогічну норму містить пункт 8 Порядку №159.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті.

А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2020 року у справі №200/10820/19-а, від 09 червня 2021 року у справі №240/186/20, від 04 травня 2022 року у справі №200/14472/19-а, від 27 липня 2022 року у справі №460/783/20.

Як слідує з матеріалів справи, позивач до відповідача із відповідною заявою про виплату відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення не зверталася, відповідач у такій виплаті не відмовляв (доказів протилежного матеріали справи не містять), а отже право ОСОБА_1 не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення позивача до суду з позовом у цій частині позовних вимог є передчасним.

Системний аналіз частини першої статті 2, пунктів 1 і 2 частини першої статті 4 КАС України свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог у цій частині позову слід відмовити.

Статтею 2 частини 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 частини першої КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з огляду на вищевикладені обставини у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період перебування у відпустці по догляду за дитиною трирічного віку з 01.01.2004 року по 19.11.2004 року та з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Відповідно до ч.1, 2 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 536,80 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з дати її призначення з врахуванням періодів перебування у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку з 01.01.2004 по 19.11.2004, а також з 01.01.2007 року по 31.12.2008 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинської області судові витрати в розмірі 536 гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Суддя Ю.Ю. Сорока