Справа № 420/32057/23
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом державного реєстратора Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_3 до Управління держаної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування висновку та наказу,

встановив:

Державний реєстратор Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_3. (далі позивачка) звернулася із позовною заявою до Управління держаної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), третя особа - ОСОБА_1 , в якій просить:

- зупинити дію наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 1968/13.1-03 від 09.11.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати висновок Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.11.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 1968/13.1-03 від 09.11.2023 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що як державний реєстратор прийняла від ОСОБА_2 заяву про державну реєстрацію прав від 21.08.2023 року за №56718348 щодо земельної ділянки з кадастровим номером .03.001.0788 та заяву за №56717040 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0789. В подальшому, у строк, встановлений для державної реєстрації прав, під час розгляду заяви було встановлено, що ОСОБА_2 , документи необхідні для проведення державної реєстрації прав були надані не в повному обсязі. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п, 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, були прийняті рішення про зупинення розгляду заяв про державну реєстрацію прав від 28.08.2023 року.

У зв`язку з тим, що заявник звернувся особисто до Таїровськоі селищної ради та подав заяви про державну реєстрацію прав у паперовій формі, а не через Портал Дія та/або іншу інформаційну систему, то п. 3 Порядку №1127 не може застосовуватись та моментом отримання заявником рішення державного реєстратора не може вважатися день, з якого таке рішення є доступним для використання заявником на Порталі Дія та/або іншій інформаційній системі, за допомогою якої заявником подавалися документи для державної реєстрації прав. Заявник ОСОБА_2 більше не звертався до Таїровської селищної ради для отримання рішень про зупинення розгляду заяв про державну реєстрацію прав у паперовій формі, а отже, строк у 30 робочих днів з моменту отримання рішень не може відліковуватись.

Таким чином, у державного реєстратора, відсутні законні підстави для прийняття рішень щодо відмови в державній реєстрації прав по заявам про державну реєстрацію прав від 21.08.2023 року за № 56718348 та за № 56717040.

У зв`язку з цим позивачка вважає, що вимога Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо прийняття рішень про відмову у державній реєстрації прав по заявам від 21.08.2023 року за № 56718348 та за № 56717040 є незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також п. 14 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Просить задовольнити позовні вимоги.

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подало відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнали та зазначили, що 13.10.2023 на розгляд Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора надійшла скарга ОСОБА_1 за результатами розгляду якої, Колегія прийшла до висновків, що рішення державного реєстратора ОСОБА_3 №69045375 від 28.08.2023 та №69066652 від 29.08.2023 щодо зупинення розгляду заяв ОСОБА_2 , не містять переліку підстав їх прийняття. Посилання на те, які саме документи мають бути подані заявником додатково, в наведених рішеннях відсутні. Колегія наголошує на тому, що існує встановлений факт порушень, допущених державним реєстратором ОСОБА_3 під час розгляду заяв про державну реєстрацію прав №56717040 та №56718348, які фактично призвели до порушення прав ОСОБА_1 . Тому скаргу задовольнили частково шляхом зобов`язання державного реєстратора ОСОБА_3 усунути допущені нею порушення. Станом на сьогоднішній день, відповідно до відомостей Державного реєстру прав, відносно заяв №56717040 та №56718348, поданих ОСОБА_2 рішення не прийняті, що вказує на наявні ознаки бездіяльності державного реєстратора Таїровської селищної ради ОСОБА_3 Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_1 пояснень суду не надавала.

Судом встановлені такі обставини по справі.

13.10.2023 на розгляд Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Колегія) надійшла скарга ОСОБА_1 від 12.10.2023, в якій зазначено про порушення її прав внаслідок протиправної бездіяльності державного реєстратора Таїровської селищної ради ОСОБА_3 . Скарга зареєстрована в Південному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса) 13.10.2023 за №43069/06.7-12.

За результатами розгляду скарги, Колегія склала висновок від 07.11.2023 року та встановила, що 01.09.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «СТАРТ- КОНСАЛТИНГ» було укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами №№:03:001:0788, :03:001:0789, які посвідчені приватним нотаріусом та зареєстровані в реєстрі за №№2567, 2568.

Під час проведення державної реєстрації прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, 01.09.2023 в базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру прав було сформовано та зареєстровано заяви ОСОБА_1 за №56878053, №56877570 щодо державної реєстрації набуття права власності на земельні ділянки. Водночас, здійснивши пошуки в базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру прав приватним нотаріусом, встановлено наявність раніше зареєстрованих заяв про державну реєстрацію прав відносно придбаних ОСОБА_1 земельних ділянок, що унеможливлює проведення державної реєстрації такого нерухомого майна.

У зв`язку з цим, приватним нотаріусом прийнято рішення про розгляд заяв ОСОБА_1 №56878053, №56877570 після прийняття рішення щодо раніше зареєстрованих заяв.

З відомостей, які містяться в Державному реєстрі прав Колегією встановлено, що відносно земельних ділянок з кадастровими номерами №№:03:001:0788, :03:001:0789 в Державному реєстрі прав 21.08.2023 державним реєстратором ОСОБА_3 зареєстровано заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав №56718348, №56717040 до яких не додано жодних правовстановлюючих документів документів.

За результатами розгляду заяв ОСОБА_2 , державним реєстратором ОСОБА_3 28.08.2023 та 29.08.2023 прийняті рішення №69045375, №69066652 прозупинення розгляду заяв.

Підставою прийнятих рішень зазначено: «подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а саме, абзацом першим-третім пункту З Порядку №1127, яким передбачено, що державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводиться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно, які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав в електронній формі з накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Відповідно до висновку Колегії рішення державного реєстратора ОСОБА_3. №69045375 від 28.08.2023 та №69066652 від 29.08.2023 щодо зупинення розгляду заяв не містять переліку підстав їх прийняття. Посилання на те, які саме документи мають бути подані заявником додатково, в наведених рішеннях відсутні, не обґрунтовано обставини, які стали передумовою для прийняття відповідних рішень.

Під час розгляду скарги Колегією зазначено, що обставини, котрі стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяв №56717040, №56718348 заявником не були усунені після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону №1952-ІУ, тому вони є підставою для відмови в державній реєстрації прав, згідно з пунктом 8 частини першої статті 24 Закону № №1952-ІУ.

Колегія прийшла до висновку, що існує встановлений факт порушень, допущених державним реєстратором ОСОБА_3 під час розгляду заяв про державну реєстрацію прав №56717040 та №56718348, що фактично призвели до порушення прав ОСОБА_1 , а тому скаргу слід задовольнити частково шляхом зобов`язання державного реєстратора ОСОБА_3 усунути допущені нею порушення.

На підставі висновку Колегії, за результатом розгляду скарги Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено наказ № 1968/13.1-03 від 09.11.2023, яким зобов`язано державного реєстратора ОСОБА_3. усунути допущені нею порушення протягом п`яти робочих днів, з дати отримання копії рішення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за результатом розгляду скарги.

Вказаний висновок та наказ є предметом оскарження у цій справі.

Спірні правовідносини врегульовані наступними приписами законодавства.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ ( далі - Закон № 1952-ІУ), рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичного державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Згідно з пунктом 4.51 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 № 759/19497 (далі - Положення), міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань розглядає відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів прав на нерухоме майно та державних реєстраторів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суб`єктів державної реєстрації та приймає обов`язкові до виконання рішення.

Таким чином, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є органом уповноваженим на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів прав на нерухоме майно та державних реєстраторів, який здійснюється відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128).

Судом встановлено, що процедура призначення та проведення перевірки державного реєстратора ОСОБА_3 за скаргою ОСОБА_1 , відповідачем не порушена і відповідає приписам вищезазначених нормативних актів.

Державна реєстрація речових прав та обтяжень нерухомого майна врегульована Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127)

Пунктом першим, частини третьої статті. 10 Закону №1952-ІУ визначений перелік дій які повинен виконати державний реєстратор вчиняючи реєстраційну дію, а саме: він встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; ….

Пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону №1952-ІУ встановлено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до ст. 20 Закону №1952-ІУ, заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).

Змістовний аналіз вищенаведених приписів Закону №1952-ІУ, дає суду підстави для висновку, що разом із заявою на проведення реєстраційних дій заявник повинен подати оригінали чи копії документів, що необхідні для вчинення таких дій. Тобто, подання лише заяви не є достатнім для її реєстрації, оскільки заявник повинен ще підтвердити своє право на вчинення реєстраційних дій документами, що є логічним та таким що відповідає меті вчинення таких дій. Саме на стадії прийняття заяви, державний реєстратор зобов`язаний перевірити наявність оригіналів документів, необхідних для проведення реєстраційних дій.

Як встановлено судом та не спростовується позивачкою до заяв про державну реєстрацію прав №56718348, №56717040 заявником - ОСОБА_2 не додано жодних правовстановлюючих документів, що підтверджували б його майнові права на земельні ділянки придбані ОСОБА_1 за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу.

Суд відхиляє посилання позивачки на ч. 4 ст. 20 Закону №1952-ІУ, що у неї були відсутні підстави для відмови у прийнятті заяви ОСОБА_2 щодо реєстрації прав на земельні ділянки, оскільки такий перелік є вичерпним і він не допустив їх порушень. Суд зазначає, що виходячи з вищенаведених приписів вказаного закону прямо передбачено подання разом із заявою оригіналів документів, а тому їх відсутність є підставою для відмови у прийнятті заяви.

Суд вважає, що державним реєстратором ОСОБА_3 проігноровані вимоги ст. 10, 20 Закону №1952-ІУ, що потягло за собою безпідставне прийняття заяв ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав на земельні ділянки на які у нього відсутні будь-які документи що дають право на таку реєстрацію.

Оскільки такі дії вже були вчинені і фактично заблоковано реєстрація майнових прав на земельні ділянки придбані ОСОБА_1 , а для проведення реєстраційних дій за заявами ОСОБА_2 документів недостатньо бо він їх не подав, то законодавцем передбачений порядок дій державного реєстратора в разі встановлення обставин що перешкоджають такій реєстрації за поданими заявами.

Так, відповідно до статті 23 Закону №1952-ІУ подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Нормами статті 23 закону та пунктом 14 Порядку №1127 передбачено, що у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення щодо зупинення розгляду заяви виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, а також у разі коли державним реєстратором протягом 30 робочих днів з моменту прийняттявідповідного рішення на запит отримано документи та/або інформацію, необхідні для державної реєстрації прав, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора щодо відновлення розгляду заяви.

У разі невиконання заявником протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення, зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.

Суд повністю погоджується з позицією відповідачів по справі, що обставини які були підставою для прийняття рішень про зупинення розгляду заяв №56717040 та №56718348 заявником не були усунені після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону №1952-ІУ, тому вони є підставою для відмови в державній реєстрації прав, згідно з пунктом 8 частини першої статті 24 Закону №1952-ІУ.

Обґрунтовуючи свою позицію, щодо неприйняття рішення про відмову у державній реєстрації після спливу 30 днів позивачка зазначає про те, що ОСОБА_2 після подачі заяви та проведення їх реєстрації більше не звертався до Таїровської селищної ради для отримання рішень про зупинення розгляду заяв про державну реєстрацію прав у паперовій формі, а отже строк у 30 робочих днів з моменту отримання рішень не може відліковуватись, що свідчить про відсутність підстав для прийняття рішень щодо відмови про в державній реєстрації прав по заявах від 21.08.2023 року за №56717040 та №56718348.

Така правова позиція позивачки є нікчемною, такою що не ґрунтується на жодній нормі права. При такому хибному тлумаченні закону, логічним є висновок, що розгляд заяв ОСОБА_2 державним реєстратором зупинено на необмежений строк, що суперечить всім вищенаведеним норма Закону №1952-ІУ.

Крім того, аналіз подій по поданню заяви ОСОБА_2 , а саме: дій державного реєстратора по прийняттю заяви без правовстановлюючих документів, подальша бездіяльність щодо прийняття рішення про відмову у реєстрації, дає суду підстави для висновку, що така ситуація є штучно створеною з метою недопущення реєстрації майнових прав на земельні ділянки ОСОБА_1 .

Такі висновки підтверджуються тим, що ОСОБА_3. прийняла заяви ОСОБА_2 та здійснила їх реєстрацію без жодних документів, що дають право на таку реєстрацію. Після чого, реєстратором прийняті рішення про зупинення розгляду заяв ОСОБА_2 які незважаючи на закінчення 30 денного строку не скасовані і у державній реєстрації не відмовлено по нікчемним та надуманим реєстратором підставам, які повністю суперечать діючому законодавству.

Саме такі дії та рішення державного реєстратора ОСОБА_3 привели до порушення майнових прав ОСОБА_1 щодо придбаних нею земельних ділянок права на які вона не може зареєструвати свої права відповідно до вимог Закону №1952-ІУ.

Суд зазначає, що позивачка заявивши позовні вимоги про визнання протиправним та скасування висновку Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.11.2023 року обрала неналежний спосіб захисту, оскільки такий висновок не є актом індивідуальної дії, що тягне за собою правові наслідки.

За результатами висновку прийнятий наказ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №1968/13.1-03 від 09.11.2023 року, який може бути предметом оскарження та визнається судом як такий, що прийнятий на підставі закону та у спосіб, що ним передбачений, в межах компетенції органу державної влади.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачкою не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог державного реєстратора Таїровської Селищної ради, Одеського району, Одеської області ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

.